Справа № 520/2497/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 р.Справа № 520/2497/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Макаренко Я.М. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2020, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 29.04.2020 по справі № 520/2497/2020

за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях

про стягнення заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (надалі також відповідач, Регіональне відділення), в якому просила суд:

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заробітну плату, а саме: зобов`язати нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату у вигляді компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо виплачених грошових доходів на виконання припису Головного управління Держпраці в Харківській області від 27.10.2019 № ХК6275/286/НД/АВ/П, а саме: індексації заробітної плати за період з жовтня 2014 по листопад 2015 року включно згідно ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України Про оплату праці та премії за період з січня 2006 по грудень 2015 року включно згідно зі ст. 98 КЗпП України;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заробітну плату, а саме: зобов`язати нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату у вигляді компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо виплачених грошових доходів за березень 2016 року у листопаді 2016 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду замінено відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо виплачених грошових доходів на виконання припису Головного управління Держпраці в Харківській області від 27.10.2019 № ХК6275/286/НД/АВ/П, а саме: індексації заробітної плати за період з жовтня 2014 по листопад 2015 року включно згідно частиною шостою статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» та премії за період з січня 2006 року по грудень 2015 року включно згідно зі статтею 98 КЗпП України.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо виплачених грошових доходів за березень 2016 року лише у листопаді 2016 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції Регіональне відділення ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що суми грошових коштів, які виплачені Регіональним відділенням у жовтні 2019 не можна розцінювати як непроведення виплати усіх належних сум при звільненні працівника, обов`язок виплати яких встановлено статтею 116 КЗпП України, оскільки вони були виплачені на виконання припису №ХК6275/286/НД/АВ/П від 27.10.2019 і на момент звільнення Позивача з посади їх не існувало, а відтак, стягнення заробітної плати у вигляді компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є безпідставним. У частині стягнення заробітної плати у вигляді компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо виплачених грошових доходів за березень 2016 року просить урахувати, що подібні спірні правовідносини вже були предметом розгляду у справі №820/1313/18 за позовом ОСОБА_2 до Регіонального відділення щодо стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України за порушення строків виплати належних ОСОБА_2 коштів за березень 2016 року. На підтвердження того, що здійснення відповідачем у листопаді 2016 року виплат не було порушенням вимог статті 116 КЗпП України, надало постанову Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №820/1313/18 та просить урахувати висновки суду касаційної інстанції під час апеляційного розгляду справи №520/2497/2020, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції повний текст такої постанови у відповідача був відсутній.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції ретельно та всебічно досліджено обставини справи і у рішенні зроблено правильний висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх правомірність та обґрунтованість. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працювала в Регіональному відділенні ФДМУ по Харківській області.

Наказом Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області №140 від 19.10.2016 позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу орендних відносин Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області./а.с.12/

За наслідками проведеного інспекційного відвідування Регіональному відділенню ФДМУ по Харківській області Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено припис № ХК6275/286/НД/АВ/П від 27.10.2019, що сторонами не заперечується.

Листом Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області №36-4433 від 16.10.2019 повідомлено позивача, що на виконання припису ГУ Держпраці у Харківській області від 27.10.2019 № ХК6275/286/НД/АВ/П було нараховано:

- за ст. 98 КЗпП України, ч.1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці», в частині розрахунку преміювання у період з 2006 року по 2015 рік у сумі 34893,33 грн;

- за ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в частині не проведення індексації заробітної плати при наявності підстав за період з жовтня 2014 року по жовтень по листопад 2016 року в сумі 6553,52 грн;

- за ч.1 ст.117 КЗпП України невиплата в день звільнення всіх коштів працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 6504,96 грн.

До листа №36-4433 від 16.10.2019 Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області додано розрахунковий листок ОСОБА_1 , за яким до виплати позивачу належало 38 601,20./а.с.13-15/

Листом Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області №36-4440 від 24.10.2019 повідомлено позивача, що на виконання припису ГУ Держпраці у Харківській області № ХК6275/286/НД/АВ/П від 27.10.2019 було нараховано та виплачено:

- за ст. 98 КЗпП України, ч.1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці», в частині розрахунку преміювання у період з 2006 року по 2015 рік у сумі 34893,33 грн;

- за ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в частині не проведення індексації заробітної плати при наявності підстав за період з жовтня 2014 року по жовтень по листопад 2015 року в сумі 6553,52 грн;

- за ч.1 ст.117 КЗпП України невиплата в день звільнення всіх коштів працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 6504,96 грн. /а.с.16/

Вищевказані кошти було виплачено відповідно до платіжного доручення № 410 від 23.10.2019 у сумі 33364,72 грн та платіжного доручення № 411 від 23.10.2019 у сумі 5236,48 грн./а.с.20-21/

Крім того, сторонами у заявах по суті справи не заперечується того, що перерахунок та виплата заробітної плати позивачу за березень 2016 року проведено відповідачем 30 листопада 2016 згідно із розрахунковим листом /а.с.46/.

Позивач, уважаючи протиправним не нарахування та невиплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вищевказаних коштів, звернулась із відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу грошових доходів на виконання припису Головного управління Держпраці в Харківській області від 27.10.2019 № ХК6275/286/НД/АВ/П, а саме: індексації заробітної плати за період з жовтня 2014 по листопад 2015 року включно згідно ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці" та премії за період з січня 2006 по грудень 2015 року включно згідно зі ст. 98 КЗпП України, а також у зв`язку зі сплатою грошових доходів позивача за березень 2016 року лише у листопаді 2016 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях має нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-111 від 19.10.2000 (далі також - Закон № 2050-111) та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі по тексту - Порядок №159) .

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (ч.2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (статті 6 Закону).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі Порядок №159).

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Також, в силу пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено наявність основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Порядок проведення індексації грошових коштів доходів населення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Пункт 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

За пунктом 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №826/12938/16.

Як убачається із матеріалів справи і не заперечується сторонами, на виконання припису Головного управління Держпраці в Харківській області № ХК6275/286/НД/АВ/П від 27.10.2019 Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області позивачу 23 жовтня 2019 року виплачено індексацію заробітної плати за період з жовтня 2014 по листопад 2015 року включно згідно із ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці" та премію за період з січня 2006 по грудень 2015 року включно згідно зі ст. 98 КЗпП України, а також виплачено перерахунок за березень 2016 року у листопаді 2016 року.

Оскільки виплата вказаних коштів на користь позивача Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області здійснена з порушенням строків їх виплати, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на відповідну компенсацію втрати частини доходів, розрахунок якої повинен провести відповідач.

Отже, суди першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі на відсутність підстав для виплати позивачу спірної компенсації у зв`язку із своєчасним виконанням припису №ХК6275/286/НД/АВ/П від 27.10.2019 в повному обсязі, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (заробітної плати), а не виконання припису.

Слід ураховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Оскільки вказані кошти нараховані в результаті протиправної виплати відповідачем належних позивачу доходів в меншому розмірі, ніж було встановлено, для відновлення прав позивача відповідач повинен провести відповідну компенсацію втрати частини таких доходів.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №420/2093/16-а.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постанові Верховного Суду України від 29.04.2020 у справі №820/1313/18, оскільки такий ухвалений у справі, фактичні обставини якої є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.

У справі №820/1313/18 за позовом ОСОБА_2 до Регіонального відділення щодо стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України за порушення строків виплати належних ОСОБА_2 коштів за березень 2016 року розглядалися вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, стягнення компенсації за час перебування у відрядженні та моральної шкоди.

Зокрема, вимогу про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні позивач обґрунтовував виплатою відповідачем, у порушення вимог статей 116-117 КзпП України, належних йому до сплати коштів за березень 2016 року лише 30 листопада 2016.

Проте, для встановлення відповідальності роботодавця за статтями 116-117 КЗпП України необхідно встановити чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум.

З урахуванням відсутності вини відповідача у затримці розрахунку, судовими інстанціями у справі№820/1313/18 було зроблено висновок про відсутність підстав для настання відповідальності роботодавця (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області) за статтями 116-117 КЗпП України і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

У справі, що розглядається, позивачем заявлено вимоги про сплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням відповідачем строків виплати доходу (заробітної плати).

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених вище норм права свідчить про те, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів; порушення встановлених строків їх виплати.

Наведене в сукупності дає підстави вважати помилковими міркування представників відповідача про те, що компенсація виплачується за наявності вини.

Наявність чи відсутність вини роботодавця щодо належних до виплати працівникові суми не впливає на обов`язок роботодавця сплатити таку компенсацію.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що здійснення відповідачем у листопаді 2016 року позивачу виплат за березень 2016 року не було порушенням вимог статті 116 КЗпП України, колегія суддів вважає такими, що не спростовують наявність у позивача законодавчо встановленого права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням роботодавцем встановлених термінів виплати заробітної плати.

Водночас, гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

Відмова у проведенні позивачу нарахування і виплати компенсації порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 по справі № 520/2497/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених . 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Я.М. Макаренко Я.В. П`янова