Справа № 420/4086/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4086/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: Фетісова О.Є., Бейгельзимер М.Г.,

Від відповідача: Коротких О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» (; адреса: вул. Крайня, 1А, с. Мирне, Біляївський район, Одеська область, 67652) до Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» до Головного управління ДПС в Одеській області, у якій представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області 09.04.2020 року податкові повідомлення-рішення про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені № на суму 987 044,41 грн. та про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів,у тому числі з військового збору, пені № на суму 59533,17 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.05.2020 року о 17:48:52 справа №420/4086/20 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.06.2019 року.

10.06.2020 року за вх.№ЕП/8515/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

За клопотаннями представників сторін підготовче засідання 10.06.2020 року було відкладено на 25.06.2020 року.

22.06.2020 року за вх.№23899/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.08.2020 року.

18.08.2020 року за вх.№32386/20 від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 19.08.2020 року оголошено перерву для додаткового вивчення матеріалів справи до 10.09.2020 року.

В обґрунтування вимог позову представник позивача вказує, що за результатом проведеної планової виїзної перевірки Товариства податковим органом було встановлено порушення норм податкового законодавства в частині сплати податку на доходи фізичних осіб та відповідно військового збору, які, на думку контролюючого органу, виникли з підстав невірного визначення об`єкта оподаткування шляхом включення до валових витрат вартості паливно-мастильних матеріалів, використаних в позаробочий час, а також у зв`язку із несвоєчасним нарахуванням сум податку на доходи фізичних осіб при перерахунку орендної плати. Позивач категорично не погоджується із встановленими порушеннями, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам ведення господарської діяльності. Представник позивача вказує, що:

по-перше, Акт про результати документальної планової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 від 10.03.2020 р. №000052/15-32-05-08/31822249 підписано не всіма посадовими особами Відповідача, які робили перевірку;

по-друге, позаурочна робота не має наслідком порушення запроваджених ПК України правил нарахування умовних зобов`язань з ПДФО і військового збору. Більше того, обставини щодо отримання додаткових благ стосуються 31 водія загалом, без конкретизації. Отже, ці додаткові блага (визначені порічно) є неперсоніфікованими, тобто знеособленими, тому не можуть бути базою оподаткування ПДФО і військовим збором конкретних працівників;

по-третє, при проведенні перевірки контролюючим органом не бралась до уваги специфіка роботи Товариства. У сільському господарстві період виробництва продукції та робочий період не збігаються, а тому процеси та основні операції залежать від багатьох факторів, у першу чергу, від погодних умов. Це вимагає значної концентрації трудових ресурсів упродовж певних періодів (у тому числі і у вихідні, і у святкові дні), чим і обґрунтована робота у позаробочий час та використання паливно-мастильних матеріалів при експлуатації техніки;

по-четверте, в частині аналізу сплати податку на доходи фізичних осіб при платі орендної плати контролюючим органом не здійснено будь-якої аналітики в розрізі пайщиків, сум нарахувань ПДФО та ВЗ, дат і сум переказів, тобто інформація, на переконання позивача, знов-таки має казанний характер;

по-п`яте, нарахування орендної плати за паї було здійснено в терміни, передбачені договорами оренди, а саме - до 31 грудня кожного календарного року, та було здійснено на підставі документів «Відомість нарахування паїв»;

по-шосте, за змістом низки положень цього Порядку, ДСТУ 4163-2003, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. №55, ДСТУ 2732:2004, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.05.2004 р. №97, Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р. №1000/5 встановлено вимоги щодо форми і змісту акту перевірки, окремих його структурних елементів. Їх недотримання навіть при гіпотетичній правомірності висновків контролюючого органу має наслідком визнання нечинними цих висновків. Підпис документа є неодмінною умовою чинності Акта.

10.06.2020 року за вх.№ЕП/8515/20 від представника Головного управління надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти заявлених позовних вимог. У відзиві на позовну заяву представник контролюючого органу виклав позицію, що збігається із змістом Акту планової перевірки. Додатково представник відповідача вказала, що відсутність у Акті перевірки підпису одного з перевіряючих, а саме ОСОБА_1 , зумовлено її перебуванням у відпустці у період з 24.02.2020 року по 15.03.2020 року, тоді як акт перевірки мав бути підписаний не пізніше 09.03.2020 року.

У відповіді на відзив (вх.№23899/20 від 22.06.2020 року) представник позивача наголосив на відсутності спростування доводів, зазначених у позовній заяві, у відзиві на позов.

У судовому засіданні 10.09.2020 року представники сторін підтримали позиції, викладені у письмових заявах по суті.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справ судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» є юридичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим як платник податків ДПІ в Біляївському районі Одеської області, що здійснює господарську діяльність за кодами КВЕД 01.11, 01.25 та іншими (Т.1 а.с.16).

За наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 12.09.2019р. №54 із змінами від 12.02.2020 р. № 510 було проведено документальну виїзну планову перевірку Позивача (Т.1 а.с.29).

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області було складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка», код за , податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 від 10.03.2020 р. №000052/15-32-05-08/31822249 та Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка», код за , валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по контракту №08/10/18 від 08.10.2018 року від 10.03.2020 р. №195/15-32-05/31822249 (Т.1 а.с.30-110, 156-167).

26.03. 2020 р. позивачем було подано заперечення на зазначені акти перевірок (Т.1 а.с.168-171).

06.04.2020 року за №6497/10/15-32-05-08-13 було прийняте рішення за результатом розгляду скарг (Т.1 а.с.172-202), у якому зазначено, що порушення, визначені в Акті перевірки, в частині сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є обґрунтованими, а тому в цій частині заперечення були залишені без задоволення.

09.04.2020 р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

про збільшення сум грошового зобов`язання з податків, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені № на суму 987 044,41 грн. (Т.1 а.с.203), у тому числі 183869,74грн. за податковим зобов`язанням;

про збільшення сум грошового зобов`язання з податків, у тому числі з військового збору, пені № на суму 59 566,17 грн. (Т.1 а.с.205), у тому числі за податковим зобов`язанням на суму 12564,46грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним актом, який регулює спірні відносини, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п. 162.1.1 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи»

При цьому, у відповідності до п. 168.1.1 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу»)

Статтею 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є:

загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Стаття 164 ПК України констатує, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, в тому числі:

доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту);

суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору;

дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу;

дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді:

вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К = 100 : (100 - Сп),

де К - коефіцієнт;

Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Стаття 168 ПК України встановлює, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Як встановлено судом, під час планової перевірки контролюючим органом виявлено порушення норм податкового законодавства в частині сплати податку на доходи фізичних осіб, а саме внаслідок порушень 31 водієм та трактористом Позивача норм трудового права вони отримали додаткове благо у вигляді вартості використаних та списаних паливно-мастильних матеріалів в сумі 837 640,34 грн., що є об`єктом оподаткування ПДФО та військовим збором.

Позиція позивача у даному питанні ґрунтується на тому, що використані та списані паливно-мастильні матеріали не є додатковим благом, а є використаним у діяльності позивача ресурсом та пов`язано зі здійсненням сільськогосподарської діяльності у позаробочий час. Представник позивача звернув увагу суду, що при проведенні перевірки контролюючим органом не бралась до уваги специфіка роботи Товариства. У сільському господарстві період виробництва продукції та робочий період не збігаються, а тому процеси та основні операції залежать від багатьох факторів, у першу чергу, від погодних умов. Це вимагає значної концентрації трудових ресурсів упродовж певних періодів (у тому числі і у вихідні, і у святкові дні), чим і обґрунтована робота у позаробочий час та використання паливно-мастильних матеріалів при експлуатації техніки.

Суд наголошує, що специфіка роботи Товариства у Акті перевірки ніяк не відображена. При цьому, у Акті перевірки (стор.47 Акту) чітко вказано, що до перевірки було надано подорожні листи трактора, облікові листи вантажного автомобіля та акти списання пального на підтвердження факту реальності списання паливно-мастильних матеріалів. Більше того, такі документи відображені і в узагальненому переліку документів, які було використано під час проведення перевірки (Т.1 а.с.126).

Контролюючий орган, проаналізувавши норми чинного на момент проведення перевірки трудового законодавства, дійшов висновку про неможливість використання списаних паливно-мастильних матеріалів у позаробочий час, а тому відніс їх до додаткового блага, з якого має бути нарахований та сплачений податок на дохід фізичних осіб.

Суд не погоджується із такою позицією контролюючого органу в силу необґрунтованості висновків щодо віднесення списаних матеріалів до додаткового блага. Акт перевірки не містить доводів, за якими перевіряючи вважають дані подорожних листів трактора, облікових листів вантажного автомобіля та актів списання пального такими, що не відповідають дійсності. Відповідачем також не проведено аналізу та не встановлено:

коли понаднормові роботи були виконані;

ким вони виконувались;

яка кількість матеріалів була при цьому використана;

чи відповідає кількість використаного матеріалу обсягу проведених робіт тощо.

Фактично перевіряючими залишено поза ґрунтовного аналізу та уваги надані платником податку документальні підтвердження та сформовано висновок про віднесення сум списаних паливно-мастильних матеріалів до об`єкту оподаткування виключно у зв`язку із роботою в позаурочний час.

Суд при цьому приймає доводи позивача щодо відсутності персоніфікованої та детальної інформації по обсягам доходу стосовно кожного з водіїв та тракториста.

Верховний Суд у Постанові від 30.10.2018 року у справі №810/481/16 зазначив, що «положеннями ПК України встановлено, що у позивача, як податкового агента, виникає обов`язок по утриманню та перерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб виключно у випадку нарахування відповідного оподатковуваного доходу, зокрема, у вигляді додаткового блага, виплаченого платнику податків, що, в свою чергу, підлягає обов`язкову наявність ідентифікуючих ознак особи, яка отримує такий оподатковуваний дохід».

Контролюючим органом, серед іншого, встановлено порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб із сум орендної плати за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

У акті перевірки контролюючим органом встановлено наступне:

В жовтні 2017 року нараховано орендну плату за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) та утримано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 622 616,26 грн. Згідно Оборотно-сальдової відомості по рахунку 671 за жовтень 2017 р. станом на 01.11.2017 року та 01.12.2017 року по С/Г ТОВ «ПІВДЕНЬАГРОПЕРЕРОБКА» рахується заборгованність по виплаті орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї). Орендна плата частково виплачена в грудні 2017 року, а саме 27.12.2017р., 28.12.2017р., 29.12.2017р. та 30.12.2017р.

Аналогічно, у жовтні 2018 року нараховано орендну плату за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) за 2018 рік та утримано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 891 908,49 грн. Сума орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) за 2018 рік виплачена частково в листопаді та грудні 2018 року, останній день сплати податку на доходи фізичних осіб з нарахованого, але не виплаченого доходу до 30.11.2018 року. Податок на доходи фізичних осіб з орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) за 2018 рік сплачено 28.09.2018 в сумі 100 000 грн., 13.11.2018 в сумі 120 000 грн., а решта суми податку сплачена лише 26.12.2018 та 28.12. 2018 р., таким чином встановлено несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 671 908,49 грн.

За матеріалами справи судом встановлено, що у грудні 2017 р. пайщикам (власникам земельних ділянок) було нараховано 3 458 979,24 грн. орендної плати (паїв) на підставі Відомостей нарахування паїв №№ 1 , 5, 7, 5, 5 від 01.12.2017 р. (Т.2 а.с.53-84).

Така ж сама сума - 3.458.979,24 грн. відображена як кредитовий залишок обігово-сальдової відомості по рахунку 672 за грудень 2017 р. (Т.1 а.с.207-250, т.2 а.с.1-3).

У грудні 2018 р. пайщикам (власникам земельних ділянок) було нараховано 4 955 047,15 грн. орендної плати (паїв) на підставі Відомостей нарахування паїв №№ 2, 3, 4, 3, 7, 8, 9, 1 від 03.12.2018 р. (Т.2 а.с.85-118).

Така ж сама сума - 4 955 047,15 грн. відображена як кредитовий залишок обігово-сальдової відомості по рахунку 672 за грудень 2018 р. (Т.2 а.с.4-52).

Станом на 01.01.2017 р. у Позивача був дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)), тобто надмірна сплата ПДФО, в частині пайщиків у сумі 16 854,04 грн. що підтверджується обігово-сальдовою відомістю по рахунку 6441 за січень 2017 р. - грудень 2018 р. (Т.2 а.с.119).

У серпні 2017 р. Позивач авансом сплатив ще 45 153,10 грн. ПДФО у частині пайщиків, що підтверджується платіжними дорученнями:

№528 від 29.08. 2017 р. на суму 22 233,02 грн.,

№529 від 29.08. 2017 р. на суму 22 920,08 грн. (Т.2 а.с.120-121).

Таким чином, станом на 01.12.2017 р. у Позивача також був дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)) - надмірна сплата в частині пайщиків у сумі 62 007,14 грн.

Позивач у грудні 2017 р., відповідно до вимог п.168.1.5. ПК України протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем місяця, за який нараховано, але не сплачено суму орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї), у строк до 28.12.2017 р. переказав ПДФО в сумі 622 616,68 грн., (18% від нарахованої 01.12. 2017 р. суми 3.458.979,24 грн. орендної плати (паїв)) що підтверджується платіжними дорученнями:

№572 від 26.12.2017 р. на суму 137 999,93 грн.,

№577 від 28.12.2017 р. на суму 89 578,69 грн.,

№578 від 28.12.2017 р. на суму 227 359,80 грн.,

№579 від 28.12.2017 р. на суму 167 678,26 грн. (Т.2 а.с.122-125).

Станом на 31.12. 2017 р. у Позивача утворився дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)) в частині пайщиків у сумі 62 007,14 грн.

У вересні 2018 р. Позивач авансом сплатив ще 100 000,00 грн. ПДФО у частині пайщиків, що підтверджується платіжним дорученням №225953 від 28.09.2018 р. на суму 100 000,00 грн. (Т.2 а.с.126).

Таким чином, станом на 01.11.2018 р. у Позивача утворюється дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)) в частині пайщиків у сумі 162 007,14 грн.

У листопаді 2018 р. Позивач авансом сплатив ще 220 000,00 грн. у ПДФО у частині пайщиків, що підтверджується платіжними дорученнями:

№226437 від 13.11.2018 р. на суму 20 000,00 грн.,

№226487 від 15.11.2018 р. на суму 100 000,00 грн. (Т.2 а.с.127-128).

Таким чином, станом на 01.12.2018 р. у Позивача утворився дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)) в частині пайщиків у сумі 282 007,14 грн.

Позивач у грудні 2018 р., відповідно до вимог п.168.1.5 ПК України протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем місяця, за який нараховано, але не сплачено суму орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї), у строк до 28.12.2018 р. переказав податок на доходи з фізичних осіб в сумі 624.573,09 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

№226919 від 26.12.2018 р. на суму 178 901,00 грн.,

№226952 від 28.12.2018 р. на суму 86 682,44 грн.,

№226953 від 28.12.2018 р. на суму 89 919,20 грн.,

№226954 від 28.12.2018 р. на суму 5 552,85 грн.,

№226955 від 28.12.2018 р. на суму 17 845,51 грн.,

№226976 від 28.12.2018 р. на суму 245 672,09 грн. (Т.2 а.с.129-134).

У грудні 2018 р. Позивачем було нараховано для оплати ПДФО до бюджету сума 891 908,56, а сплачено саме у грудні 2018 р. 624.573,09 грн., з урахуванням авансових платежів у 2017 та 2018 рр. та враховуючи дебетовий залишок по рахунку 6441 в частині пайщиків станом на 01.01.2017 р. та протягом наступних періодів, у Позивача станом на 31.12.2018 р. також утворюється дебетовий залишок по рахунку 6411 (ПДФО (18%)) в частині пайщиків у сумі 14 671,67 грн.

Таким чином, документально встановлено, що сплата податку на доходи фізичних осіб здійснювалась позивачем вчасно та у відповідності до норм ПК України. При цьому, відповідачем не доведено твердження у Акті перевірки щодо нарахування сум орендної плати у жовтні та листопаді відповідних років.

За таких умов, у контролюючого органу були відсутні підстави приймати податкове повідомлення-рішення № про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 987 044,41 грн., оскільки висновки акту перевірки не відповідають критеріям обґрунтованості, визначеним ст.2 КАС України.

Аналогічні висновки суду застосовуються і до підстав нарахування військового збору.

Згідно п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01.01.2017 р. у Позивача мався дебетовий залишок по рахунку 642 (військовий збір - далі ВЗ (1,5%)) в частині пайщиків у сумі 720,00 грн., (надмірна сплата ВЗ), що підтверджується обігово-сальдовою відомістю по рахунку 642 за січень 2017 р. - грудень 2018 р. (Т.2 а.с.198).

У грудні 2018 р. Позивач сплатив 63 384,19 грн. ВЗ у частині пайщиків, що підтверджується платіжними дорученнями:

№573 від 26.12.2017 р. на суму 11 499,78 грн.,

№580 від 28.12.2017 р. на суму 51 884,41 грн. (Т.2 а.с.199-200).

Таким чином, станом на 31.12.2017 р. у Позивача утворився дебетовий залишок по рахунку 642 (ВЗ (1,5%)) в частині пайщиків у сумі 12 219,68 грн.

У жовтні 2018 р. Позивач авансом сплатив ще 33 241,64 грн. ВЗ у частині пайщиків до бюджету, що підтверджується платіжним дорученням №225985 від 04.10.2018 р. на суму 33 241,64 грн. (Т.2 а.с.201).

Таким чином, станом на 01.12. 2018 р. у Позивача утворився дебетовий залишок по рахунку 642 ВЗ в частині пайщиків у сумі 45 461,32 грн.

Позивач у грудні 2018 р., переказав ВЗ в сумі 29 184,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

№226840 від 17.12.2018 р. на суму 7 224,00 грн.,

№226841 від 17.12.2018 р. на суму 21 960,00 грн. (Т.2 а.с.202-203).

У грудні 2018 р. Позивачем було нараховано для оплати ВЗ в сумі 74 325,83, а сплачено саме у грудні 2018 р. 29 184,00 грн., з урахуванням авансових платежів у 2017 та 2018 рр. та враховуючи дебетовий залишок по рахунку 642 в частині пайщиків станом на 01.01.2017 р. та протягом наступних періодів, у Позивача станом на 31.12. 2018 р. також утворився дебетовий залишок по рахунку 642 (ВЗ (1,5%)) в частині пайщиків у сумі 319,49 грн.

Таким чином, документально встановлено, що сплата військового збору здійснювалась позивачем вчасно та у відповідності до норм ПК України.

Також не спростовано податковим органом в суді аргумент позивача стосовно безпідставного накладення штрафу 50 та 75 % від суми податку як за повторне порушення, оскільки Товариство не притягалося до відповідальності за таке порушення протягом останніх 1095 днів.

За таких умов, у контролюючого органу були відсутні підстави приймати податкове повідомлення-рішення № про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів,у тому числі з військового збору, пені на суму 59566,17 грн., оскільки висновки акту перевірки не відповідають критеріям обґрунтованості, визначеним ст.2 КАС України.

Суд не залишає поза увагою ту обставину, що Акт про результати документальної планової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 від 10.03.2020 р. №000052/15-32-05-08/31822249 підписано не всіма посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області, які проводили перевірку. Так, Акт перевірки не підписано ОСОБА_1 , вказаною серед посадових осіб, які проводили перевірку за виданими направленнями.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п.86.3 ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 року № 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за № 1300/27745, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п.1-2 Розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 року № 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за № 1300/27745, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки. Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Відповідно до п.2 Розділу 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 року № 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за № 1300/27745, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок. При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом та Митним кодексом.

Згідно з пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Згідно з пунктом 4.4. ДСТУ 4163-2003 документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Відповідно до пункту 3.12. Національного стандарту України ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять», затвердженого наказом від 28 травня 2004 року № 97 Держспоживстандарту України (далі - ДСТУ 2732:2004), юридична сила (службового документа) - властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з позивачем, що підписання акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту, при цьому бездоказовими є твердження відповідача стосовно перебування ОСОБА_1 у відпустці, адже докази на доведення таких обставин суду не надані.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, в даному випадку, акт перевірки від 10.03.2020 року №000052/15-32-05-08/31822249, на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не може вважатися допустимим доказом, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 03.12.2019 року у справі № 1440/1965/18.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, його аргументи в заяві по суті справи дублюють зміст відповідної частини акту перевірки та не дають змоги спів ставити аргументи позивача із відповіддю на них відповідача стосовно суті порушень, виявлених податковим органом в ході перевірки, на що звертає увагу представник Товариства у відповіді на відзив на позов.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

За сукупністю вищевикладених обставин та фактів, з урахуванням проведеного аналізу оформлення результатів планової перевірки, а також доводів сторін, дослідження доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 15698 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 67 коп. (Т.3 а.с.22).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» () суми сплаченого судового збору у розмірі 15698 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 67 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» (; адреса: вул. Крайня, 1А, с. Мирне, Біляївський район, Одеська область, 67652) до Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2020 року № про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 987 044,41 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2020 року № про збільшення сум грошового зобов`язання з податків та зборів,у тому числі з військового збору, пені на суму 59566,17 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» () суму сплаченого судового збору у розмірі 15698 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 67 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.09.2020 року.

Суддя М.М. Аракелян