Справа № 640/21007/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 вересня 2020 року м. Київ № 640/21007/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз»

до Головного управління Національної поліції в Київській області,

Прокуратури Київської області

про визнання відсутності компетенції

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Прокуратури Київської області, в якому просить суд визнати відсутніми компетенції (повноваження) у старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Голуба Олександра Вікторовича та прокурора відділу прокуратури Київської області Беспалова Олександра Сергійовича щодо звернення до слідчого судді Святошинського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем розміщення Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Білоцерківмаз» (31907458) в рамках кримінального провадження № 0000178 від 17 березня 2020 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, позивач вказує, що у ході досудового розслідування у рамках кримінального провадження № 0000178 від 17 березня 2020 року старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Голубом Олександром Вікторовичем за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області Беспаловим Олександром Сергійовичем направлено до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за місцем розміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз».

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 липня 2020 року по справі №759/11250/20 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Голуба Олександра Вікторовича про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000178 від 17 березня 2020 року за попередньою правовою кваліфікацією за частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем розміщення, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Білоцерківмаз».

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 3 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок про те, що позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Отже, вимоги підприємства, яке не є суб`єктом владних повноважень, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір щодо відсутності компетенції (повноважень) допускається виключно між суб`єктами владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 802/833/17-а від 05 липня 2019 року.

Позивач у позові вказує, що позовні вимоги стосуються визначення наявності або відсутності у відповідачів компетенції для звернення до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуків в рамках кримінального провадження № 0000178 від 17 березня 2020 року, виходячи з особливості територіальної підсудності органу досудового розслідування визначених Кримінальним процесуальним кодексом України. Тобто, фактично позивач вказує на порушення норм Кримінального процесуального кодексу України під час вчинення оскаржуваних дій, що як зазначено вище, може бути предметом розгляду під час судового розгляду названого кримінального провадження.

Відповідно до частини 1статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Одночасно, згідно частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Отже, при проведенні оскаржуваних дій відповідачі діяли у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому не є суб`єктами владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, правомірність дій відповідачів щодо звернення до суду загальної юрисдикції з відповідним клопотанням про проведення обшуку є предметом перевірки слідчим суддею при наданні дозволу на обшук у приміщенні позивача.

У частині 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/59807/17-ц.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами не підлягає розгляду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи підлягає в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз» до Головного управління Національної поліції в Київській області, Прокуратури Київської області про визнання відсутності компетенції - відмовити.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз», що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «НВП «Білоцерківмаз», що розгляд такої справи підлягає в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

4. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко