Справа № 520/4668/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 р.Справа № 520/4668/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 12.05.20 року по справі № 520/4668/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2020 року №124217;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум;

- допустити негайне виконання рішення суду за один місяць.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення № 124217 Відділу з питань перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.01.2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. по справі №520/4668/2020 скасувати. Ухвалити нове рішення по даній справі, в якому позивачу в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - є необґрунтованим і таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 було затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок №1210). Вказує, що зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України №1210 було передбачено чітко визначену суму додаткової пенсії, що може виплачуватися пенсіонеру, іншого способу розрахунку додаткових пенсій не передбачено. Посилається, що Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено, що норми і положення ст. ст. 20, 21,12, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказує, що Порядком №1210 у редакції, яка діяла станом на 01.01.2014, та у редакції, яка діяла з 24.04.2014 року після внесення змін згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112 визначені розміри мінімальних пенсій та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, які залежали від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначає, що Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" не передбачено виділенню коштів для перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 рік. Вважає, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановлені ч.1 ст. 28 "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

Учасники справи про дату час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалами справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки МСЕК серії ХАР-07 №018509 від 07.05.2008 року, ХАР-06 №001803 від 07.05.2008 року має 3 групу інвалідності.

Посвідченням серії НОМЕР_3 ветерана війни - інваліда війни від 12.05.2008 також підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ.

20 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення перерахунку та виплати заборгованості основної та додаткової пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням виплачених сум відповідно до ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Рішенням № 124217 від 22.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що розмір пенсії відповідає нормам законодавства та визначений відповідно до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року №1210.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням пенсійного органу, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі, визначеному ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, а не Порядком №1210, а тому оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, предметом спірних правовідносин по даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу у період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ (далі по тексту - Закон України №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України №796-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100% мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75% мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50% мінімальної пенсії за віком.

Приписами ч.4 ст.54 Закону України №796-ХІІ визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, відносно яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів зауважує, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі по тексту - Закон №3491VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Отже, наведеним вище Законом Кабінету Міністрів України були надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що 06.07.2011 р. Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" № 745, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 р. №1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок 1210).

Так, в подальшому, п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року № 4282-VI (набрав чинності 01 січня 2012 року), п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06 грудня 2012 року № 5515-VI (набрав чинності 01 січня 2013 року), установлено, що норми і положення ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

З аналізу наведених норм вбачається, що в період з 23.07.2011 р. по 31.12.2013 р. визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян було делеговано Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що з 01.01.2014 р. Законом України від 16.01.2014 р. №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі по тексту - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ. Проте, чинним залишався і Порядок №1210.

Отже, виходячи з юридичної сили нормативно - правових актів, та пріоритетності Закону №796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком №1210, з 01.01.2014 р. нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Законом України від 31.07.2014 р. №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03.08.2014 р., розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст. 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, відповідач повинен був в період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. нараховувати та виплачувати пенсію позивачу в розмірі, визначеному ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, а не Порядком №1210.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 11.09.2018 р. по справі №522/6810/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача та наявності підстав для його скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області №124217 від 22.01.2020 року, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині вимог ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку пенсії Позивачу з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ч.4 ст. 54 ЗУ "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`я з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів вважає їх необґрунтованими з урахуванням вже наведеного вище та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" не передбачено виділення коштів для перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014 рік, колегія суддів відхиляє та зазначає, що відсутність коштів (невиділення коштів) у Держави та її органів не може бути підставою для невиконання останньою обов`язків в сфері соціального захисту її громадян.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на помилковість посилання пенсійного органу в оскаржуваному рішенні (рішенні відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2020 року №124217) на приписи ч.1 ст.46 Закону 1058, оскільки по - перше останнім не було нараховано суми пенсії на виплату яких позивач мав право, а по - друге вказані суми не було отримано позивачем не з власної вини, а тому в даному випадку вказана норма не підлягає застосуванню в межах спірних правовідносин.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на приписи КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тобто, суд у даній справі, виконуючи завдання адміністративного судочинства в порядку ст.2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, як суб`єкта владних повноважень, поза межами перевірки за названими критеріями згідно вищезазначеної статті, тобто суд не повноважний щодо вчинення дій по зобов`язанню відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у визначеному розмірі.

Згідно з вимогами ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалами Верховного Суду від 08.04.2020 р. по справі №360/3757/19; від 24.03.2020 р. по справі №240/11409/19, від 22.01.2020 р. по справі №240/9666/19, в яких предмет спірних правовідносин є аналогічним даній справі, було відмовлено судом у відкритті касаційного провадження, оскільки матеріали касаційної скарги, не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому вказані справи відносяться до категорії справ незначної складності.

Щодо посилання скаржника, в направленому 14.09.2020 р. на електронну адресу суду апеляційної інстанції, клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 09.12.2019 року по справі №431/1700/16-а, то колегія суддів відхиляє посилання на вказане рішення суду касаційної інстанції, оскільки скаржником в апеляційній скарзі не наводяться відповідні мотиви та доводи щодо порушення позивачем по даній справі строку звернення до суду з позовом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом щодо оскарження рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2020 року №124217, яке судом першої інстанції було визнано протиправним та скасовано.

Стосовно направленого 14.09.2020 р. на електронну адресу суду апеляційної інстанції клопотання відповідача, яке не містило електронний цифровий підпис, в якому останній просив визнати причини неявки представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Христич Ю.С., яке призначене на 15.09.2020 року о 14 год. 45 хв. поважними та відкласти розгляд справи в судовому засіданні на іншу дату та час, з огляду на те, що вказаний представник відповідача приймає участь в вебінарі " Повноваження органів опіки та піклування щодо забезпечення прав та інтересів недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена "Української школи урядування" в період 14.09.2020 до 18.09.2020 (включно), колегія суддів зазначає, що вказані обставини не можуть вважитися тими обставинами, які об`єктивно перешкоджають можливість прибуття вказаного представника відповідача в судове засідання. Крім того, відповідач не був позбавлений права доручити представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в суді апеляційної інстанції іншому його представнику.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З огляду на приписи ч.1 ст.308 КАС України відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №520/4668/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 21.09.2020 року