Справа № 600/852/20-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/852/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління СБУ в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 жовтня 2018 року;

- зобов`язати Управління СБУ в Чернівецькій області нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік (включно), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року.

1.2. 24.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Наказом першого заступника Голови Служби безпеки України від 15.09.2017 року №1091-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом "а" пункту 61, підпунктом "б" пункту 63 та підпунктом "б" пункту 88-1 (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) у запас Служби безпеки України.

2.2. Наказом Начальника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 26.09.2017 року № 180-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу у запас Служби безпеки України.

2.3. Разом з цим, позивач вказує, що грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік йому сплачено не було.

2.4. З такими діями відповідача позивач не згідний, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що в період з 1997 року по 29 вересня 2017 року проходив військову службу в Управлінні СБУ в Чернівецькій області і у 2015- 2017 роках виконував обов`язки військової служби в зоні проведення АТО, внаслідок чого йому було надано статус учасника бойових дій.

3.2. 15 вересня 2017 року наказом першого заступника його звільнено з військової служби за станом здоров`я, а 26 вересня 2017 року наказом начальника Управління СБУ в Чернівецькій області звільнено з військової служби і з 29 вересня 2017 року виключено зі списків особового складу Управління СБУ в Чернівецькій області.

3.3. Однак вказує, що при виключенні його із особового складу Управління СБУ в Чернівецькій області, з ним не було проведено повного розрахунку по оплаті праці з урахуванням ненадання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2015 року по 2018 рік, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

3.4. Позивач також зазначає, що у цілях практичної реалізації наміру отримання компенсації за невикористані дні відпустки він звернувся до Управління СБУ в Чернівецькій області з відповідною заявою. Однак, посадовими особами Управління СБУ в Чернівецькій області проігнорована юридично встановлений факт щодо порушення його прав та законних інтересів в частині необхідності виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а сама відмова обґрунтована відсутністю на даний час у Службі безпеки України нормативно-правових акті із зазначеного вище питання.

3.5. Окрім цього, позивач робить посилання на рішення Верховного Суду від 16.05.2019 року у зразковій справі №620/4218/18, адміністративне провадження №Пз9901/4/19, як на таке, що стосуються спірних правовідносин.

Позиція відповідача

3.6. 09.07.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача позовні вимоги позивача визнає частково - у частині нарахування та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2017 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом па день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року. У решті позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

3.7. Так, вказує, що позивач дійсно проходив військову службу в Управління СБУ в Чернівецькій області з 1997 року по 29 вересня 2017 року, у 2016 році отримав статус учасника бойових дій за виконання обов`язків військової служби у зоні проведення антитерористичної операції.

3.8. Згідно наказу начальника Управління СБУ в Чернівецькій області від 26.09.2017 р. № 180-ос позивач після звільнення наказом першого заступника Голови СБ України від 15.09.2018 р. №1091-ос у запас Служби безпеки, був виключений зі списків особового складу Управління СБУ в Чернівецькій області з 29 вересня 2017 року з нарахуванням та виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 26 календарних років та грошової компенсації за неотримане речове майно.

3.9. 14 травня 2020 року позивач звернувся до Управління СБУ в Чернівецькій області із заявою про нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані у 2015-2017 роках дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення, у чому йому було відмовлено з підстав рішення Голови СБ України (резолюція від 10.02.2020 р. на доповідній записці від 06.02.2020 р. №21/3/1-487, вх.№748 від 14.02.2020 р.), у відповідності до якого виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, особам, звільненим з військової служби до 01.01.2020 р., здійснюються на підставі відповідного рішення суду (лист від 28.05. 2020 р. №75/21/349).

3.10. З позивачем після виникнення підстав до його звільнення з військової служби були проведені відповідні бесіди 21.06.2017 р. та 05.09.2017 р., у ході яких питання щодо нарахування та виплати йому компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій не пізніше дня звільнення ним не порушувались, жодних клопотань чи вимог з цього приводу висловлено не було. Окрім цього, ознайомившись 05.09.2017 р. з поданням до звільнення, позивач підписав його без будь-яких клопотань та зауважень.

3.11. У 2017 році СБУ не здійснювало військовослужбовцям при звільненні з військової служби виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій.

3.12. У даному випадку позивач ні під час проходження служби після набуття статусу учасника бойових дій, ні перед звільненням та виключенням зі списків особового складу, при проведенні з ним бесід, не звертався з вимогами щодо виплати йому компенсації за невикористані дні відпустки. І це пояснюється тим, що підстави для звернення з вимогою про виплату виникла у позивача тільки після рішення Великої Палати Верховного Суду України від 21.08.2019 р., яким залишено у силі рішення Верховного Суду України від 16.06.2019 у зразковій справі №620/4218/18, згідно якого було визначено, що компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, у т.ч. за минулі роки, підлягає виплаті військовослужбовцям у рік звільнення з військової служби.

3.13. Отже, Управління СБУ в Чернівецькій області як на момент проходження позивачем військової служби так і на день виключення його зі списків особового складу не вбачало підстав для проведення нарахування та виплат компенсації, у зв`язку з чим остаточний розрахунок з позивачем проведено без її урахування.

3.14. Таким чином, на переконання представника відповідача, твердження позивача про протиправність дій (бездіяльності) Управління з ненарахування та невиплати йому компенсації за невикористані дні додаткової відпустки на день його звільнення є абсолютно безпідставним, не підкріпленим жодними доказами та базуються на припущеннях і оціночних судженнях. Адже позивач після ознайомлення з наказами від 15.09.2017 р. №1091-ос та від 26.09.2018 р. №180-ос, якими його звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з визначенням видів грошового забезпечення, які підлягають виплаті у зв`язку із його звільненням з військової служби, не оскаржував.

3.15. При цьому, представник відповідача стверджує, що позивач отримав статус учасника бойових дій у лютому 2016 року, а був звільнений у вересні 2017 року, тобто компенсації підлягає невикористана ним додаткова відпустка за 2016-2017 роки з урахуванням грошового забезпечення на 29 вересня 2017 року, тобто на день звільнення, а не станом на 29 жовтня 2018 року, як зазначено позивачем.

V. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.20).

5.2. Згідно наказу першого заступника Голови Служби безпеки України від 15.09.2017 року №1091-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом "а" пункту 61, підпунктом "б" пункту 63 та підпунктом "б" пункту 88-1 (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) у запас Служби безпеки України (а.с. 21).

5.3. Наказом начальника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 26.09.2017 року № 180-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу у запас Служби безпеки України (а.с. 22).

5.4. Окрім цього, судом встановлено, що 14.05.2020 року позивач звертався до відповідача із заявою щодо нарахування та виплатити йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпуски як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік з наданням підтверджуючих його право на таку компенсацію документів. Листом від 05.06.2020 року №75/В-2/351 позивачу надіслано витребувані ним документа, зокрема довідку про проходження військової служби в УСБУ в Чернівецькій області та надання статусу УБД від 20.05.2020 р. №523 та довідку про суму компенсації за невикористану додаткову відпустку від 28.05.2020 р. №75/21/349 (а.с. 10, 16).

5.5. З аналізу вказаних довідок судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.2015 р. по 29.09.2017 р. проходив військову службу в Управлінні СБ України в Чернівецькій області. У відповідності до витягу із протоколу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Службі безпеки України №2/11/2016/33 від 12 лютого 2016 р., йому надано статус учасника бойових дій. Посвідчення НОМЕР_2 видане 29 лютого 2016 року. Додаткову пільгову відпустку як учасник бойових дій позивач в період 2015, 2016 та 2017 років не використовував. Окрім цього, суд зазначає, що довідкою від 28.05.2020 р. №75/21/349 відповідач повідомив позивача про те, що сума компенсації за 28 невикористаних календарних днів додаткової відпустки складає 12140,01 грн. Відповідно до листа Голови СБ України від 06.02.2020 р. № 21/3/1-487, особам звільненим з військової служби до 01.01.2020 року, зазначена виплата здійснюється на підставі відповідного рішення суду (а.с. 15, 17).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. У цій справі, в першу чергу, суд вбачає за необхідне зазначити, що позовні вимоги зводяться до досягнення позивачем мети отримати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій. Відтак, суд зазначає, що у разі встановлення судом наявності у позивача такого права компенсацію за невикористану додаткову відпустку належало виплати позивачу при його звільненні, що відповідачем зроблено не було. Відтак, предметом цього позову є не дії, а саме бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій. Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати такій бездіяльності оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

6.2. Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно керуватись нормами Конституції України, Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР), Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-ХІІ(далі - Закон№3551-ХІІ), Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

6.3. Так, статтею 4 Закону 504/96-ВР встановлені види щорічних відпусток, а саме основна та додаткова, а також інші додаткові відпустки.

6.4. Згідно статті 16-2 Закону №504/96-ВР встановлена додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, зокрема, учасникам бойових дій додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

6.5. Положеннями статті 12 Закону №3551-ХІІ встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них. Зокрема, учасникам бойових дій надається така пільга, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (пункт 12).

6.6. Згідно статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

6.7. Статтею 10 Закону №504/96-ВР розділу ІІ "Щорічні відпустки" регламентований порядок надання щорічних відпусток.

6.8. Згідно з пункту 8 частини 13 статті 10 Закону №504/96-ВР щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Вказані норми аналогічні нормам пункту 12 статті 12 Закону №3551-ХІІ.

6.9. Системний аналіз наведеного вище, дає підстави вважати, що позивачеві, який не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні відповідачем повинно нараховуватись та виплачуватись компенсація за невикористану відпустку.

6.10. Слід зазначити, що Верховний Суд у рішенні від 16.06.2019 року по справі №620/4218/18 зазначив, що відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

6.11. Крім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року, залишено без змін рішення Верховного Суду від 16.06.2019 року по зразковій справі №620/4218/18, та зазначено, що грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

6.12. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому у цій справі суд враховує правові позиції Верховного Суду , які викладені у рішенні від 16.06.2019 року та постанові від 21.08.2019 року по зразковій справі №620/4218/18 та не вбачає підстав для відступлення від них.

6.13. За таких обставин, суд вважає, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

6.14. Разом з цим, щодо періоду служби, за який позивачу належить виплатити компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки суд зазначає наступне.

6.15. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача визнає позовні вимоги позивача частково - у частині нарахування та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2017 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року.

6.16. Як встановлено судом, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу у запас Служби безпеки України з 26.09.2017 року. Відтак, роком звільнення позивача є 2017 рік. При цьому, згідно довідки Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 20.05.2020 р. №523 відповідач вказує, що позивачем не використана відпустка як учасника бойових дій в період 2015, 2016 та 2017 років.

6.17. Відтак, як наслідок вищевказаного, безпідставними є вимоги позивача, що стосуються компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 жовтня 2018 року.

6.18. Щодо права позивача на компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 рік, суд зазначає наступне.

Дійсно згідно довідки Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 20.05.2020 р. №523, позивачем не використана відпустка як учасника бойових дій в період 2015, 2016 та 2017 років. Разом з цим, у відзиві на позов відповідач змінив свою позицію і зазначає, що позивачем не використана відпустка як учасника бойових дій в період 2016 та 2017 років.

При цьому, таку зміну обґрунтовує тим, що у 2015 році позивач не мав права на таку відпустку, оскільки у нього не було статусу учасника бойових дій.

6.19. Як зазначалось судом раніше, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

6.20. Згідно статті 6 Закону №3551-ХІІ Порядок надання статусу учасника бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України.

6.21. Підсумовуючи наведене у своїй сукупності, слід прийти до висновку, що право на пільги відповідно до статті 12 Закону №3551-ХІІ особа має після отримання статусу учасника бойових дій.

6.22. Як встановлено судом вище, позивач отримав статус учасника бойових згідно витягу із протоколу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Службі безпеки України №2/11/2016/33 від 12 лютого 2016 р., (посвідчення НОМЕР_2 видане 29 лютого 2016 року), а отже саме з цього моменту він має право на пільги встановленні статтею 12 Законом №3551-ХІІ.

6.23. За таких обставин, суд вважає, що позивач не має право на компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 рік, оскільки до 12.02.2016 року він не мав статусу учасника бойових дій.

6.24. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

7.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за 2016-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року.

7.3. Доводи представника відповідача стосовно того, що у цій справі відповідачем не допущено протиправної бездіяльності (дій) з огляду на рішення Голови СБ України стосовно виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки на підставі відповідного рішення суду, на переконання суду, є хибними

7.4. Суд вважає за необхідним зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

7.5. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

7.6. Відповідачем не доведено суду правомірність своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2017 роки.

7.7. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав викладених у його мотивувальній частині.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

8.2. Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

8.3. Таким чином, суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору та такий ним не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 рік по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року.

3. Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 рік (включно), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 вересня 2017 року.

4. В іншій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області (58001, м Чернівці, вул. Шевченка, 1А, ).

Суддя О.В. Анісімов