Справа № 640/18708/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 щодо віднесення ОСОБА_1 до категорії працюючих пенсіонерів зі зменшенням розміру пенсійних виплат та стягнення суми пенсії, виплаченої надміру в розмірі 10 783,68 грн за період з 01 липня 2017 року по 30 червня 2018 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошову суму, стягнену з нього відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 у повному обсязі, здійснивши виплату однією сумою;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 лише 50 відсотків суми підвищення пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01 січня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт наполягає, що тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує, а в даній справі відповідачем не було доведено обставин, на які він посилався при прийнятті оскаржуваного рішення від 18 червня 2018 року №77. Окрім того, позивач вважає, що відновлення його права на отримання пенсії у розмірі 100 відсотків підвищення пенсії має відбуватися з моменту його порушення, тобто з 01.01.2018.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку пенсії позивача станом на з 01 січня 2018 року останній отримує пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, обчисленого виходячи з наступних складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років 50%. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» підвищення складає 3090,40 грн, з них виплачується з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення 1545,20 грн.; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення 2317,80 грн; з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року щомісячно 100% від підвищення 3090,40 грн.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві прийнято рішення від 18 червня 2018 року №77 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, яким з позивача стягнуто переплату пенсії в сумі 10783,68 грн, що утворилась за період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2018 року.

Вважаючи протиправними рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, а також дії щодо невиплати 100% суми підвищення пенсії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову лише в частині визнання протиправними дій відповідача щодо виплати перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року до 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.

Щодо рішення відповідача про стягнення надміру виплачених сум пенсії, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи відповідача, що позивач у період 2007, 2008, 2009, 2017 та 2018 роки працював, що вказує на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення від 18 червня 2018 року №77.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, відтак колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до адміністративного суду із даним позовом позивач просив, зокрема, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 лише 50 відсотків суми підвищення пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01 січня 2018 року.

Задовольняючи вищевказані позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання законної сили (05 березня 2019 року) рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, у відповідача виник обов`язок здійснювати виплату позивачу пенсії щомісячно з урахуванням 100% суми підвищення. Проте, з 04 вересня 2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14 серпня 2019 року, яка підлягає обов`язковому застосуванню відповідачем у справі.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

У подальшому, 24.02.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 р.

У пунктах 1 та 2 Постанови 103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 (крім пенсій, призначених згідно із Закономособам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) слід проводити з 1 січня 2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 - 50 відсотків; з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 - 75 відсотків; з 1 січня 2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Таким чином, у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Відтак позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, починаючи з 05.03.2019 року, як було вірно визначено судом першої інстанції.

В той же час, 14 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (набрала чинності 04 вересня 2019 року), відповідно до пункту 1 якої виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

З огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14 серпня 2019 року набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення підлягають позовні вимоги лише в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Щодо правомірності оскаржуваного позивачем рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, яким з позивача стягнуто переплату пенсії в сумі 10783,68 грн, що утворилась за період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи відповідача стосовно працевлаштування позивача у період 2007, 2008, 2009, 2017 та 2018 років є обґрунтованими, що вказує на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення від 18 червня 2018 року №77.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Так, з наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі № 686/26486/14-а, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №340/644/15-а.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 404/1384/17, колегія суддів вказала, що для цілей застосування ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов представник відповідача вказує, що при проведенні звірки пенсійної справи позивача з індивідуальними даними про застраховану особу, наявними у системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України встановлено, що у 2007, 2008, 2009, 2017 та 2018 роках страхувальниками за позивача сплачувались страхові внески, що дає підстави вважати позивача працюючим.

Після внесення до електронної пенсійної справи періодів роботи позивача сума надміру виплачених коштів становить 10783,68 грн.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, колегія суддів наголошує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів, які безпосередньо стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 18 червня 2018 року №77 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, яким з позивача стягнуто переплату пенсії в сумі 10783,68 грн.

Подаючи відзив на позовну заяву, представник відповідача лише вказав, що при проведенні звірки пенсійної справи позивача з індивідуальними даними про застраховану особу, наявними у системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України встановлено, що у 2007, 2008, 2009, 2017 та 2018 роках страхувальниками за позивача сплачувались страхові внески, що дає підстави вважати позивача працюючим. Однак, відповідачем на підтвердження відповідних обставин не було надано навіть витягу з системи обліку Пенсійного фонду України.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що в порушення норм процесуального законодавства, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про стягнення з ОСОБА_1 10783,68 грн. пенсії, виплаченої надміру.

Відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення від 18 червня 2018 року №77, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги в цій частині.

При цьому апеляційний суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77, то задля належного способу захисту позивача задоволенню підлягають позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову суму, стягнену з нього відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 у повному обсязі, здійснивши виплату однією сумою.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в частині визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям нової постанови у відповідній частині, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошову суму, стягнену з нього відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 у повному обсязі, здійснивши виплату однією сумою.

Прийняти у цій частині нову постанову, якою визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, 04053) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошову суму, стягнену з ОСОБА_1 відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18 червня 2018 року №77 у повному обсязі, здійснивши виплату однією сумою 10783 грн. 68 коп. (десять тисяч сімсот вісімдесят три гривні шістдесят вісім коп.).

У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 21.09.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна