Справа № 580/2919/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року справа № 580/2919/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

31 липня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №93 від 15.06.2020 про відмову у призначенні пенсії;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до стажу роботи при призначенні пенсії періоди роботи з 1979 року по 1993 рік і призначити пенсію за віком з 09.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач відмовив йому в призначенні пенсії не зарахувавши до трудового стажу роки, які він відпрацював у вівцерадгоспі «Учаральський», в зв`язку з тим, що в архівній довідці від 28.09.2018 № Л-2-17, виданої Алакольською філією комунальної державної установи» Державний архів Алматинської області» державної установи «Управління культури, архівів та документації Алматинської області» у відомостях про нарахування заробітної плати зазначено російською мовою « ОСОБА_2 », а так як ініціали ім`я та по батькові не розшифровані, то відповідач зарахувати позивачу ці роки в стаж відмовляється. Позивач вважає таке рішення протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.02.2020 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого останній просив адміністративний позов позивача залишити без задоволення та зазначив, що на їхні запити надійшла відповідь з архівною стажовою довідкою від 28.09.2018 №Л-2-17, відповідно до якої зарахувати період роботи у «Овцесовхозе`Учаральський» з 1979 року по 1993 рік не вбачається можливим, оскільки в довідці ім`я та по-батькові позивача зазначено скорочено (ініціалами) із вказівкою на те, що в архівних документах ініціали не розшифровані, а тому приналежність довідки встановити не можливо.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

14.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідачем прийнято рішення (протокол №93 від 23.11.2020) про відмову у призначенні пенсії.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідачем прийнято рішення (протокол №93 від 15.06.2020) про відмову у призначенні пенсії.

Підставою для відмови в призначенні пенсії стало те, що на їхні запити надійшла відповідь з архівною стажовою довідкою від 28.09.2018 №Л-2-17, відповідно до якої зарахувати період роботи у «Овцесовхозе`Учаральський» з 1979 року по 1993 рік не вбачається можливим, оскільки в довідці ім`я та по-батькові позивача зазначено скорочено (ініціалами) із вказівкою на те, що в архівних документах ініціали не розшифровані, а тому приналежність довідки встановити не можливо.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи у «Овцесовхозе «Учаральський» за період з 1979-1993 роки.

Відповідачем були надіслані запити:

1) від 03.05.2018 №16634/02-19 до Єдиного накопичувального Пенсійного фонду в Талдикоргане;

2) від 11.06.2018 №29752/02-19 на міський архів міста Алмати;

3) від 14.08.2018 №49930/02-19 у АТ «Державний фонд соціального страхування» Республіки Казахстан.

Відповідно до довідки від 28.09.2018 №Л-2-17, вбачається, що «В просмотренных документах архивного фонда овцесовхоза « ОСОБА_3 » в приказах по личному составу приказы за 1979-1993 годы о принятии и увольнении с работы ОСОБА_2 осутствуют, в ведомостях о начислении заработной платы рабочим и служащим значится: ОСОБА_2 (так в документе) и начислена заработная плата с мая 1979 года по август 1993 года.».

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача період роботи у «Овцесовхозе «Учаральський» за період з 1979-1993 роки, оскільки в довідці від 28.09.2018 №Л-2-17 ім`я та по батькові позивача зазначено скорочено (ініціали).

Щодо наданої позивачем заяви ОСОБА_4 , яка зазначає, що була його сусідкою та підтверджує факт його роботи в овцесовхоза «Учаральський» суд зазначає таке.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, суд зазначає, що заява ОСОБА_4 не підтверджує період роботи у «Овцесовхозе «Учаральський» за період з 1979-1993 роки, оскільки дана заява не містить відомостей та підтверджуючих документів, що ОСОБА_4 знає позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача, а доводи, що викладені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 17.09.2020.

Суддя В.П. Тимошенко