Справа № 320/7039/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року справа №320/7039/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільської міської ради Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області від 27 серпня 2019 року №4898-62-VІІ "Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради від 15.04.2019 № 301 "Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що законодавством не передбачено ані повноважень, ані порядку скасування рішенням органу місцевого самоврядування з власної ініціативи раніше наданих містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва. Позивач стверджує, що Бориспільська міська рада Київської області не є відповідним контролюючим органом і не наділена такими повноваженнями, а тому оскаржуване рішення є очевидно протиправним і таким, що порушує права та інтереси позивача, зокрема, унеможливлює використання права на здійснення будівництва торгово - офісного центру на наданій йому у суборенду земельній ділянці із цільовим призначенням "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови", що відповідає функціональному призначенню, визначеному у Генеральному плані м. Бориспіль.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у даній справі орган місцевого самоврядування надав містобудівні умови та обмеження для здійснення позивачу проектування торгово - офісного центру на земельній ділянці, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , які в подальшому були визнані такими, що втратили чинність, у зв`язку зі скасуванням відповідачем спірним рішенням прийнятого виконавчим комітетом рішення. Таким чином, на думку відповідача, позивач звертаючись до суду з цим позовом має намір захистити своє цивільне право, - право власності на земельні ділянки та право на здійснення забудови цих ділянок, яке було порушено відповідачем шляхом прийняття оскаржуваного рішення. Отже, за твердженням відповідача, спірне рішення Бориспільської міської ради Київської області є актом індивідуальної дії, оскільки стосується виключно майнових прав позивача, які виникли після отримання в оренду земельної ділянки, заявлені позивачем вимоги спрямовані на захист його цивільного права, у зв`язку з чим спір у даному випадку носить приватноправовий характер та підлягає розгляду та вирішенню за правилами цивільного процесуального законодавства. Крім того, відповідач зазначає, що вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, тому що відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові, навіть якщо цей акт прийнятий з порушенням законів. Відповідач стверджує, що позивачем не наведено обставин, які б перешкоджали йому реалізувати своє право на проектування запланового об`єкту, а отже не надано будь-яких доказів порушення спірним рішенням його прав, свобод або інтересів.

Також, у відзиві, відповідач просив суд закрити провадження у даній справі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, у даній справі, позивачем оскаржуються рішення Бориспільської міської ради Київської області, яким скасовано рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області яким ОСОБА_1 надано містобудівні умови та обмеження забудови орендованої ним земельної ділянки.

Таким чином, заявлені в межах даного адміністративного позову позовні вимоги, передусім, пов`язані із незгодою позивача з діями відповідача - суб`єкта владних повноважень, що полягають у забороні йому здійснювати відповідні дії у сфері суспільних відносин з питань містобудування на відповідній території.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що спір виник за участі відповідача - суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством повноваження у сфері управлінської діяльності, і його рішення прийняте під час реалізації цих повноважень, забороняє певну поведінку позивачу у сфері суспільних відносин з питань містобудування і є обов`язковим до виконання на відповідній території, то суд дійшов висновку, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а отже відсутні підстави для задоволення заяви про закриття провадження в адміністративній справі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній спростовує, наведені відповідачем у відзиві, доводи, та просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.01.2020, відкладено на 21.05.2020 у зв`язку з неявкою сторін.

Судове засідання, призначене на 21.05.2020 було відкладено на 29.07.2020, внаслідок задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи через спалах коронавірусу.

У судове засідання, призначене на 29.07.2020, з`явився представник позивача.

Представник відповідача у призначений день і час до суду не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неприбуття суд не повідомив, жодних заяв / клопотань про відкладення розгляду справи, призначеної на 29.07.2020, до суду не надходило.

У судовому засіданні 29.07.2020 представник позивача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ураховуючи заяву позивача, а також неявку відповідача, протокольною ухвалою суду від 29.07.2020 вирішено здійснити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 13.06.2018 між Комунальним підприємством "Виробниче управління комунального господарства" (Орендар) та ОСОБА_1 (Суборендар) укладено договір суборенди земельної ділянки (б/н), відповідно до пункту першого якого, Орендар надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0250 га у АДРЕСА_1 з кадастровим номером земельної ділянки: :06:033:0156, що знаходиться в оренді Орендаря на підставі Договору оренди землі від 13.06.2018, укладеного відповідно до рішення Бориспільської міської ради №3175-41-VІІ від 24.04.2018 між Бориспільською міською радою (Орендодавець) та Орендарем, "Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років земельної ділянки площею 0,0250 га (кадастровий номер земельної ділянки: :06:033:0156) комунальному підприємству "Виробниче управління комунального господарства" для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови)".

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 в строкову суборенду передається земельна ділянка загальною площею 0,0250 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 .

Підпунктом 3.1 пункту 3 встановлено, що Договір укладено на 5 (п`ять) років. Договір набирає чинності з моменту державної реєстрації права суборенди.

Відповідно до умов пункту 5 земельна ділянка передається в суборенду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови.

Суборендна плата на поточний рік вноситься Суборендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання договору становить 268 377,09 грн., яка виготовлена відділом у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 08.06.2018 №2264. Розмір річної орендної плати на поточний рік становить 13418,85 грн. крім того 20% ПДВ. Суборендна плата сплачується щомісячно в рівних частинах з урахуванням плати за день. Суборендар земельної ділянки самостійно обчислює розмір суборендної плати щороку з урахуванням нормативної грошової оцінки землі станом на 01 січня поточного року, розміру відсотків від нормативної грошової оцінки землі встановлених відповідним рішенням сесії міської ради "Про затвердження відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок для встановлення розмірів орендної плати в межах міста Бориспіль" на поточний рік та індексу інфляції. Суборендна плата вноситься Суборендарем щомісяця протягом 20 (двадцяти) календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на рахунок Орендаря. Реквізити розрахункового рахунку уточнюються Суборендарем у Орендаря кожного місяця та у разі їх зміни, суборендна плата вноситься на новий розрахунковий рахунок (пп. 4.1 - 4.5 п. 4).

Підпунктом 9.3 пункту 9 визначені права Суборендаря серед яких, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору Суборенди землі; за письмовою згодою Орендодавця та Орендаря зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Водночас, відповідно до підпункту 9.3 пункту 9, обов`язками Суборендаря, у тому числі, є використовувати земельну ділянку відносно цільового призначення, передбаченого п. 5.2 цього договору; виконувати вимоги передбачені розділом 4 цього договору.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 право на суборенду об`єкта суборенди виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Підпунктом 13.3 пункту 13 визначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Суборендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів - суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Суборендаря; припинення дії Договору оренди; поєднання в одній особі власника Земельної ділянки та Суборендаря.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.08.2018 №135301577 державним реєстратором Бориспільської районної державної адміністрації Київської області Гавришко Мариною Анатоліївною було прийнято рішення від 22.08.2018 №42669430 про державну реєстрацію за позивачем права суборенди строком дії на 5 (п`ять) років на земельну ділянку площею 0,0250 га, кадастровий номер: :06:033:0156, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт оплати позивачем суборендної плати за вказану земельну ділянку за період з серпня 2018 року по грудень 2019 року підтверджується рахунками на оплату: №№2980, 2981 від 31.10.2018, №2983 від 06.11.2018, № 317 від 31.01.2019, № 478 від 28.02.2019, № 485 від 31.03.2019, та квитанціями про здійснені платежі.

15.04.2019 виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області прийняв рішення № 301 "Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру", відповідно до якого вирішив:

Управлінню містобудування та архітектури міської ради надати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру (додаються);

громадянину ОСОБА_1 :

- отримати містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок в Центрі надання адміністративних послуг;

- будівництво проводити з суворим дотриманням затвердженого проекту, умов, передбачених вихідними даними та будівельними нормами і правилами;

- врахувати, що об`єкт завершеного будівництва підлягає прийняттю в експлуатацію відповідно до діючого законодавства;

- громадянин ОСОБА_1 зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя та до прийняття в експлуатацію об`єкта завершеного будівництва сплатити кошти пайової участі в повному обсязі;

- Управлінню містобудування та архітектури міської ради при підготовці висновку та проекту рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна врахувати сплату коштів пайової участі.

15.04.2019 Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради Київської області видало позивачу Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на нове будівництво торгово-офісного центру по АДРЕСА_1 (№04-11/14).

Загальні дані. Вид будівництва, адреса або місцезнаходження земельної ділянки - нове будівництво торгово-офісного центру по АДРЕСА_1 .

Інформація про замовника - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідність цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні - цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.08.2018 індексний номер 135301577, кадастровий номер :06:033:0156, відповідає функціональному призначенню визначеному в Генеральному плані м. Бориспіль, затвердженому рішенням міської ради від 11.05.2007 № 1339-17-V, середньоповерхова забудова та у Плані зонування м. Бориспіль зі змінами згідно з рішенням Бориспільської міської ради від 24.04.2018 №3153-41- V ІІ зона Ж-3 (зона змішаної багатоквартирної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови).

Містобудівні умови та обмеження. Гранично допустима висотність будинків, будівель та споруд у метрах - 27 м відповідно до листа Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 11.05.2017 № 01-22-1858 в усіх випадках будівництва на при аеродромній території (R=50 км від КТА аеродрому) споруд незалежно від їх істинної висоти необхідно обов`язкове погодження з експлуатантом аеродрому Бориспіль (ДП МА «Бориспіль»), ДП «Украерорух» та Державіаслужбою України.

Максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки - 40%.

Максимально допустима щільність населення в межах забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону) - не визначається.

Мінімально допустима відстань від об`єкта, що проектується до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків і споруд - 6 м на магістральних вулицях, 3 м на житлових вулицях по червоній лінії для будинків з громадськими приміщеннями на перших поверхах.

Планувальні обмеження - врахувати санітарно-захисні зони від виробничих та комунальних об`єктів.

Охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується до існуючих інженерних мереж - відстані від фундаментів будівель і споруд до: мереж водопроводу та напірної каналізації -5 м; мереж самопливної каналізації 3 м; дренажних мереж 4 м; газопроводу горючих газів: низького тиску до 0,5 кгс/см2 - 1,5 м; середнього тиску від 0,5 до 3 кгс/см2 - 1,5 м; високого тиску від 3 до 6 кгс/см2 - 2,5 м; високого тиску понад 6 кгс/см2 до 12 кгс/см2 - 2,5 м; кабелі силові всіх напруг та кабелі зв`язку - 0,6 м; ЛЕП І0кВ охоронна зона 10 м; ЛЕП 35 кВ охоронна зона 15 м.

27.08.2019 Бориспільська міська рада Київської області, розглянувши депутатське звернення ОСОБА_2 від 21.08.2019, враховуючи пропозиції комісії міської ради з питань промисловості, будівництва, архітектури та інвестиційної діяльності, відповідно до ст. 25, п. 9 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", прийняла рішення "Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради від 15.04.2019 №301 "Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру", яким вирішила:

скасувати рішення виконавчого комітету міської ради від 15.04.2019 №301 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру»;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 надані громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру від 15.04.2019 №04-11/14 вважати такими що втратили чинність;

Управлінню містобудування та архітектури міської ради повідомити забудовника та відділ державного архітектурно-будівельного контролю міської ради про скасування містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п. 1.1 ДБН Б. 1-3-97. «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів» (що були чинними на момент затвердження Генерального плану міста Бориспіль від 11.05.2007 №1339-17-V) генеральний план міста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення і будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об`єктів загальноміського або загальноселищного значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини, черговості освоєння території.

Генеральний план міста, селища (далі - генеральний план) є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обгрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання і забудови території.

Пунктом 1.5 ДБН Б.1-3-97 визначено, що Генеральний план є комплексним планувальним документом. Його положення базуються на аналізі і прогнозуванні демографічних, соціально-економічних, природно-географічних, інженерно-технічних, екологічних, санітарно-гігієнічних, історико-культурних факторів і орієнтовані виключно на вирішення питань планування території населеного пункту.

Так, рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 11.05.2007 №1339-17-V затверджено Генеральний план міста Бориспіль на розрахунковий період до 2026 року.

Суд, з метою встановлення всіх обставин спірних правовідносин та об`єктивного розгляду справи, дослідив на сайті Бориспільської міської ради Київської області (за посиланням: https://borispol-rada.gov.ua/item/22593-generalnij-plan-mista-borispolya.html) Генеральний план міста Бориспіль на період до 2026 року (діючий) в частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Так, дослідивши зображення Генерального плану міста Бориспіль на період до 2026 року судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 за функціональним призначенням відноситься до середньоповерхової забудови.

Окрім того, судом, на сайті Бориспільської міської ради Київської області (за посиланням: https://borispol-rada.gov.ua/item/27149-plan-zonuvannia-terytorii-mista-boryspolia.html) досліджено План зонування міста Бориспіль зі змінами, затверджений рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 24.04.2018 №3153-41-VІІ, в частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Так, дослідивши зображення Плану зонування міста Бориспіль судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 за функціональним призначенням відноситься до зони Ж-3, - зона змішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови.

Отже, як встановлено судом в результаті дослідження вищевказаних матеріалів, земельна ділянка по вул. Київський Шлях, 11-а у м. Борисполі Київської області за функціональним призначенням відноситься до зони змішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови.

Як вже було встановлено судом, на підставі, наявної в матеріалах справи, копії Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 15.04.2019 №04-11/14, позивач на вказаній земельній ділянці по вул.. Київський Шлях, 11-а у м. Борисполі Київської області планує нове будівництво торгово-офісного центру, що в свою чергу відповідає функціональному призначенню вказаної земельної ділянки згідно з Генеральним планом: середньоповерхова забудова, та Планом зонування міста Бориспіль: зона змішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови.

Отже, розміщення торгово-офісного центру на території, що за функціональним призначенням відноситься до громадської забудови відповідає положенням Генерального плану та Плану зонування міста Бориспіль.

Крім того, за договором суборенди земельної ділянки також визначено цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, тобто, наміри забудови, визначені у Містобудівних умовах (нове будівництво торгово-офісного центру) відповідають вище зазначеному цільовому призначенню земельної ділянки.

Таким чином, містобудівними умовами враховано зміст містобудівної документації (генеральний план населеного пункту та план зонування міста), у тому числі Генеральний план міста Бориспіль на розрахунковий період до 2026 року від 11.05.2007 №1339-17-V та План зонування міста Бориспіль зі змінами, затверджений рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 24.04.2018 №3153-41-VІІ.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено невідповідності змісту Містобудівних умов вимогам вказаного рішення Бориспільської міської ради Київської області, умовам договору суборенди в кореспонденції з вимогами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на депутатське звернення ОСОБА_2 від 21.08.2019, копія якого наявна в матеріалах справи та досліджена судом, то суд зазначає, що доводи депутата міської ради відносно того, що територія між житловими будинками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 є прибудинковою та соціальною напругою, у зв`язку з чим до нього звернулись мешканці мікрорайону де ОСОБА_2 є депутатом є непідтвердженими належними доказами по справі.

Так, суд констатує, що відповідачем не надано суду жодних документів, пояснень, з приводу того, що територія по АДРЕСА_3 є прибудинковою, як і не надано суду копію звернень мешканців мікрорайону до депутата міської ради ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, суд також зазначає наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Нормою ст. 52 цього Закону встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Згідно з ч.ч. 6, 9 статті 59 цього Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 вищевказаного Закону питання щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону).

Частиною десятою статті 59 Закону визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З системного аналізу наведених положень Конституції і законів України можна дійти висновку, що за органами місцевого самоврядування законодавець визначив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність, зокрема, перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в Рішенні N 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. З аналізу наведених норм права вбачається, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені виключно в судовому порядку.

До того ж, скасування рішення, на підставі якого між сторонами вже виникли певні правовідносини, також суперечить принципу правової визначеності, що у своїй практиці використовує Європейський Суд з прав людини (наприклад, рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року). Згідно з цією практикою принцип правової визначеності проявляється у стабільності політичних і правових рішень, тобто стабільність та цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної і судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права.

Таким чином, оскільки рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 15.04.2019 №301 "Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру" є ненормативними правовим актом одноразового застосування, воно не могло бути скасоване органом місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що міська рада не має повноважень щодо скасування раніше виданих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 30.11.2019 №0.0..1.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Бориспільської міської ради Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області від 27 серпня 2019 року №4898-62-VІІ "Про скасування рішення виконавчого комітету міської ради від 15.04.2019 №301 "Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 на нове будівництво торгово-офісного центру".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Бориспільської міської ради Київської області () судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.