Справа № 640/6121/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Київ № 640/6121/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомАрбітражного керуючого ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у Київській області
провизнання дій протиправними та скасування вимоги,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач та/або ГУ ДФС у Київській області/контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Київській області щодо нарахування єдиного соціального внеску у сумі 4 350,63 грн.;

- скасувати вимогу ГУ ДФС у Київській області №Ф - 128546-51 від 07.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 4 350, 63 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним в повному обсязі сплачено єдиний соціальний внесок, однак контролюючим органом здійснено подвійне його нарахування, а саме: як фізичній особі-підприємцю у сумі 2 457,18 грн. (у мінімальному розмірі 819,06 грн. за жовтень, листопад, грудень 2018 року), а також додано заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 1 893, 45 грн., яка виникла на підставі вимоги Головного управління ДФС у м. Київській області №Ф 128546-51 від 05.11.2018 року у сумі 23 189, 01 грн., яка оскаржується в межах адміністративної справи №640/1243/19. Крім того, позивач вкзує, що ним 08.01.2019 року сплачено єдиного соціального внеску за 2018 рік у розмірі 22% від суми чистого доходу 105 646, 00 грн. за 2018 рік отриманий як самозайнятою особою, що становить 21 295, 56 грн.

Представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, у яких останній вказував, що у позивача за даними інтегрованих карток платника податку по єдиному соціальному внеску 19.10.2018 року наявний залишок несплаченої суми нарахувань як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність за 3 квартал 2018 року у сумі 1893, 45 грн. та нарахованої суми 21.01.2019 року як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність за 4 квартали 2018 року в сумі 2457, 18 грн., в результаті чого і виникла заборгованість у розмірі 4350,63 грн. З урахуванням наведеного контролюючий орган вважає, що ним правомірно сформовано вимогу №Ф 128546-51 від 07.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 4 350, 63 грн., а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.05.2004 року, дата запису: 25.08.2005 року, номер запису: 2 000508, види діяльності: КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний).

Згідно довідки про взяття на облік платників податків від 30.05.2013 року №011 ФОП, арбітражний керуючий ОСОБА_1 взято на облік в органах державної податкової служби з 08.05.2004 року за №120, який перебуває на обліку в Баришівській об`єднаній Державній податковій інспекції Київської області Державної податкової служби.

20.02.2013 року позивачу видано Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

03.01.2019 року діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4000508.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2018 року ГУ ДФС у Київській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 128546-51 від 05.11.2018 року з єдиного соціального внеску у сумі 23189, 01 грн., яка оскаржена в судовому порядку в межах адміністративної справи 640/1243/19 та про що повідомлено контролюючий орган 23.01.2019 року.

07.02.2019 року ГУ ДФС у Київській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 128546-51, якою повідомлено про наявність у позивача станом на 31.01.2019 рік заборгованості зі сплати єдиного внеску (недоїмки) у розмірі 4350,63 грн. (далі - оскаржувана та/або спірна вимога).

Рішенням Державної фіскальної служби України скаргу ОСОБА_1 на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 128546-51 від 07.02.2019 року залишено без задоволення, а останню - без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Питання нарахування та сплати єдиного внеску фізичної особи-підприємця, що одночасно займається незалежною професійною діяльністю було предметом розгляду у зразковій справі №520/3939/19.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом № 2464-VI.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком № 1162 (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1.

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ( параграф 70).

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Між тим, судом встановлено, що позивачем 29.01.2019 року подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, у якій визначено загальну суму доходу у розмірі 105 646, 00 грн. та розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб з військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою.

Також позивачем 29.01.2019 року подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, де визначено загальну суму до сплати єдиного внеску у розмірі 21295, 56 грн. Звіт поданий як особою, що проводить незалежну професійну діяльність.

Окрім цього, позивачем подано 29.01.2019 року звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік як фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік, де визначено суму єдиного внеску у розмірі - 0 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення від 08.01.2019 року позивачем, як самозайнятою особою сплачено єдиний соціальний внесок за 2018 рік у розмірі 21 295, 56 грн.

Між тим, як свідчать матеріли адміністративної справи нарахування єдиного соціального внеску, зазначеного як недоїмка у спірній вимозі здійснено контролюючим органом позивачу як фізичній особі-підприємцем.

Також судом встановлено, що станом на 31.01.2018 року у позивача обліковується переплата по сплаті єдиного внеску на загальну суму 188441,69 грн.

Окрім цього, з інтегрованої картки платника єдиного внеску вбачається, що єдиний внесок позивачу нараховувався 2 рази, як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі так і особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

За відомостями, наведеними у додаткових поясненнях відповідача, у позивача станом на 19.10.2018 рік наявний залишок не сплаченої суми нарахувань як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність за 3 квартал 2018 року у сумі 1893, 45 грн. та нарахованої суми 21.01.2019 року як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність за 4 квартали 2018 року в сумі 2457, 18 грн., в результаті чого і виникла заборгованість у розмірі 4350,63 грн.

Суд детально проаналізувавши інтегровану карту платника єдиного податку акцентує увагу на тому, що заборгованість позивача по сплаті єдиного внеску виникла внаслідок подвійного нарахуванням такого внеску, як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі так і особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_1 в повній мірі сплачений єдиний соціальний внесок, як особою, що здійснює незалежну професійну діяльність у сумі 21 295, 56 грн.

Таким чином, нарахування контролюючим органом єдиного внеску позивачу, як фізичній особі-підприємцю у мінімальному розмірі, на думку суду, є неправомірним.

Окрім цього, суд вважає за необхідне вказати, що до спірної вимоги включено заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1 893, 45 грн., яка виникла на підставі вимоги Головного управлінням ДФС у м. Київській області №Ф - 128546-51 від 05.11.2018 року у сумі 23 189, 01 грн., яка в свою чергу, є предметом оскарження в межах справи № 640/1243/19.

Ухвалою Окружного адміністративного судочинства України від 30.01.2019 року у справі № 640/1243/19 відкрито провадження у справі за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та скасування податкової вимоги №Ф - 128546-51 від 05.11.2018 року.

Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року N 422, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за N 751/28881 (далі - Порядок № 422).

Згідно з пунктом 1 глави 4 розділу ІV Порядку № 422 відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

У відповідності до пункту 2 глави 4 розділу ІV Порядку № 422 на підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Оскаржується в судовому порядку").

Тобто підставою для відображення в інформаційній системі результатів судового оскарження є ухвала суду про відкриття провадження, на підставі якої сума вважається неузгодженою, а статус податкової вимоги змінюється на таку, що оскаржується в судовому порядку.

В той же час, дані інтегрованої картки платника податків позивача вказують на те, що інформація про судове оскарження вимоги №Ф - 128546-51 від 05.11.2018 року у сумі 23 189, 01 грн. не була відображена та, відповідно, не було визначено статус визначеної нею заборгованості у розмірі 23 189, 01 грн. як неузгодженої, у тому числі заборгованості у розмірі 1893, 45 грн., яка включена до оскаржуваної вимоги в межах даної адміністративної справи.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що дії ГУ ДФС у Київській області щодо нарахування єдиного соціального внеску у сумі 4 350,63 грн. та вимога ГУ ДФС у Київській області №Ф - 128546-51 від 07.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 4 350, 63 грн. є протиправними.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судовий збір сплачений позивачем слід стягнути з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 77-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Арбітражного керуючого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 5-А, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо нарахування єдиного соціального внеску у сумі 4 350,63 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 4 350, 63 грн. №Ф - 128546-51 від 07.02.2019 року, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

4. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 5-А, ) на користь Арбітражного керуючого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева