Справа № 160/2221/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року Справа № 160/2221/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.,
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Литвинюк О.І.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства Видавництво "Навчальна книга" до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-
07.03.2019 Приватне підприємство Видавництво "Навчальна книга" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати з дати її винесення 30 січня 2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58231852;
- судові витрати стягнути з відповідачів та/або заявника, який вважає себе стягувачем;
- зняти арешт, накладений на кошти видавництва на р/р НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк МФО 305299;
- до набрання законної сили рішення зупинити виконавчі дії в зазначеному виконавчому провадженні.
Позивачем також зазначено, що з 11.08.2013 стягувач позбавлений владних повноважень стягувати ЄСВ за Законом України № 404-VII та № 406-VII від 04.07.2013, але приховав це від суду. 05.06.2014 було видано виконавчий лист по справі зі строком пред`явлення до 14.02.2015, в якому стягувачем зазначено Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, суму належало переказати на точно зазначені рахунки безвідносно до ЄСВ. Так, 30.03.2016 позивач/стягувач був ліквідований. 29.01.2019 цивільний правонаступник стягувача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подало заяву про примусове стягнення на його користь ЄСВ, але, на думку позивача, приховав від ВДВС, що з 2013 року Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та Головне управління Пенсійного фонду України не мають повноважень вимагати примусового стягнення на їх користь ЄСВ. Тому провадження відкрито за заявою неналежного заявника та за виконавчим листом, що не підлягає виконанню, а резолютивну частину рішення в постанові змінено на розсуд ВДВС. Оскільки вказані у резолютивній частині рішення та у виконавчому листі банківські рахунки закриті, заяву подано особою, у якої відсутнє право отримувати примусово стягнуті ЄСВ, виконавчий лист не підлягає виконанню, то рішення неможливо виконати у встановлені законом спосіб і порядку. А тому, оскаржувана постанова запроваджує примусове стягнення на користь ВДВС і заявника суми, не передбаченої законодавством, з урахуванням чого підлягає скасуванню з дати її винесення.
Ухвалою суду від 12.03.2019 адміністративний позов Приватного підприємства Видавництво "Навчальна книга" було залишено без руху із встановленим строком для усунення його недоліків.
Ухвалою суду від 05.04.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання Приватного підприємства Видавництво «Навчальна книга» про звільнення від сплати судового збору у справі №160/2221/19; відстрочено Приватному підприємству Видавництву «Навчальна книга» сплату судового збору у справі №160/2221/19 до винесення рішення у цій справі; відкрито провадження в адміністративній справі №160/2221/19 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області наділено повноваженнями адміністрування єдиного внеску в частині завершення процедур такого адміністрування, а тому у даній справі не втратило статусу стягувача заборгованості, у зв`язку з чим підстави для визнання виконавчого листа таки, що не підлягає виконанню в адміністративного суду відсутні.
Ухвалою суду від 30.06.2020 було поновлено провадження в адміністративній справі №160/2221/19 та призначено до розгляду у судове засідання.
20.07.2020 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли пояснення по справі, аналогічного змісту, які були подані до суду ще 14.05.2019.
Ухвалою суду від 08.09.2020 Приватне підприємства Видавництво "Навчальна книга" було звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову у справі № 160/2221/19.
У судове засідання 08.09.2020 з`явився представник позивача, позовні вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, окрім того, представник позивача просив суд витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України додаткові докази по справі.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 08.09.2020 не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, оригінали яких містяться в матеріалах справи.
Окрім того, Чечелівський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області своїм правом щодо надання відзиву не скористався, а тому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням вищевикладеного, судом було ухвалено подальший розгляд справи здійснювати без участі представників відповідача та третьої особи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явились до суду без поважних причин.
Ухвалою суду від 08.09.2020 було відмовлено представнику Приватного підприємства Видавництва "Навчальна книга" у задоволенні клопотання про витребування доказів в адміністративній справі № 160/2221/19.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
28.01.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник стягувача) звернулось до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою, в якій просило звернутись останнього до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника-боржника за межі України - до виконання зобов`язання за виконавчим документом.
Окрім того, в даній заяві зазначено, що відповідно до змін у законодавстві, адміністрування надходження єдиного соціального внеску було передано під юрисдикцію центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Таким чином, відповідно до вимог Закону України № 2464-VI, який чинний на теперішній час (із змінами та доповненнями) ведення обліку єдиного соціального внеску та акумулювання платежів єдиного соціального внеску покладено на органи Державної фіскальної служби України.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Стаття 129-1 Конституції України зазначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до пункту 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі № 1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Тобто, суд своїм рішенням визнав обгрунтованою заборгованість Приватного підприємства Видавництво «Навчальна книга» по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 1 698,06 грн.
Згідно пункту 1 ст. 5 Закону Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»
Відповідно до ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року № 406-VП (чинного з 11.08.2013 року), яким внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», функції та повноваження щодо забезпечення збору та ведення обліку страхових коштів, контролю повноти та своєчасності їх сплати передані центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - Міністерству доходів і зборів України та територіальним органам доходів і зборів.
Згідно з пунктом 3 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.
Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».
Органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.
З наведеного видно, що органи Пенсійного фонду закінчують усі наявні на день набрання чинності Законом № 406 процедури, зокрема стягнення сум у передбаченому законом порядку.
Також і відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговуванні бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.
З урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства України, судом не приймається до уваги доводи представника позивача про те, що заява до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подана неналежним заявником, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області наділено повноваженнями адміністрування єдиного внеску в частині завершення процедур такого адміністрування, а тому у даній справі не втратило статусу стягувача заборгованості.
За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що позивачем не було доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
А тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства Видавництва "Навчальна книга" до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Оскільки позивача у даній справі ухвалою суду від 08.09.2020 було звільнено від сплати судового збору, то розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 вересня 2020 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко