Справа № 300/708/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/708/20 пров. № А/857/6684/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, прийняте суддею Чуприна О.В. за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківську у справі № 300/708/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Госедло Олексій Дмитрович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.11.2019 за №125 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язати зарахувати період навчання з 01.09.1980 по 31.08.1981 і період проходження військової служби з 25.10.1982 по 11.11.1984, як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, а також нарахувати і виплатити недоотриману пенсію, з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, - з 01.11.2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.11.2019 за №125 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 31.08.1981 в Алданському міському професійно-технічному училищі №24 Якутської АРСР (сучасна Республіка Саха (Якутія) Російської Федерації) і період проходження військової служби з 25.10.1982 по 11.11.1984 у військовій частині НОМЕР_1 (місто Воркута Комі АРСР (сучасна Республіка Комі Російської Федерації), - як стаж роботи у районах Крайньої Півночі, який в сукупності із іншим аналогічним стажем (12 років 7 місяців) та загальним стажем (35 років) надає право на пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі від 15.01.1993. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області період проходження ОСОБА_1 військової служби з 25.10.1982 по 11.11.1984 у військовій частині НОМЕР_1 (місто Воркута Комі АРСР (сучасна Республіка Комі Російської Федерації) зарахувати як стаж роботи у районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 01.11.2019 пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі від 15.01.1993. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час визначення права на зниження пенсійного віку враховується лише час роботи. Час навчання, військової служби в районах Крайньої Півночі чи місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не вважається таким, що дає право на зниження пенсійного віку.

Оскільки, стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі становить 12 років 7 місяців, тому підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Тимчасової угоди немає.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у спірний період часу являвся громадянином Союзу Радянських Соціалістичних Республік та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік серії НОМЕР_2 від 03.10.1980, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.21-22).

В період з 01.09.1980 по 31.08.1981 (один рік) позивач навчався в Алданському МПТУ №24 Якутської АРСР за спеціальністю електрослюсар по ремонту гірничого обладнання (відкриті гірничі роботи), свідченням чого являється копія атестата №852, виданого 01.09.1981 профтехучилищем (а.с.25).

Згідно записів у трудовій книжці позивача, останній 07.09.1981 прийнятий на роботу електрослюсарем силовиком 3 розряду автомобільного підприємства №2 "Аямтранс", після чого 04.10.1982 звільнений з роботи у зв`язку з призивом на військову службу в ряди Радянської армії (а.с.19).

В період з 25.10.1982 по 11.11.1984 позивач проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 11.11.1984 звільнений в запас по закінченню служби і направлений для постановки на військовий облік до Алданського РВК Якутської АРСР. На військовий облік Алданським РВК Якутської АРСР зарахований 25.12.1984.

Призов ОСОБА_1 до лав Збройних Сил в рядах Радянської Армії, проходження військової служби та звільнення з лав Збройних Сил підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06.10.1982, військовим квитком серія НОМЕР_4 , виданого 19.10.1982 Алданським РВК Якутської АРСР, та обліково-послужною карточкою до військового квитка, в якій зазначено період і посади проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також довідкою, виданою Військовим комісаріатом республіки Саха (Якутія) м. Алдан від 09.10.2019 за №56 про проходження позивачем військової служби в Збройних Силах в період з 25.10.1982 по 11.11.1984 (а.с.19-20, 31-32, 33, 34).

Відповідно до запису №5 і 6 у трудовій книжці, позивач 10.01.1985 прийнятий на роботу водієм 3-го класу дорожнього ремонтно-будівельного управління Амуро-Якутської автомобільної дороги м. Алдан Якутської АРСР і 12.05.1985 звільнений з роботи по переводу (зворотній бік а.с.19).

Записами у трудовій книжці позивача також підтверджено період трудової діяльності ОСОБА_1 на підприємствах, які знаходяться в районах Крайньої Півночі, зокрема періоди з 07.09.1981 по 04.10.1982, з 10.01.1985 по 27.10.1991, з 18.03.1992 по 23.05.1994, з 20.12.1994 по 17.05.1996, з 20.05.1996 по 19.07.1997 містять штамп із записом "Район крайової півночі ЯАРСР, м. Алдан" (а.с.19-20).

Також встановлено, що позивач, після досягнення 55-річного віку 01.11.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі (а.с.18).

Із змісту вказаної заяви, серед іншого, слідує (зворотній бік а.с.18), що позивач на підтвердження наявності пільгового стажу подавав відповідні документи для призначення пенсії (копію трудової книжки, атестат про навчання, копію військового квитка, довідки про прийняття на роботу, довідки про заробітну плату тощо).

Відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 01.11.2019 про призначення пенсії на пільгових умовах та подані документи, 08.11.2019 прийняв рішення за №125 про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, з посиланням на обставину відсутності у позивача необхідного стажу роботи 15 років у районах Крайньої Півночі (а.с.14).

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 02.01.2020 подав скаргу до Пенсійного фонду України на неправомірні дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у призначенні пенсії і просив скасувати оскаржуване рішення та призначити йому пенсію на пільгових умовах (а.с.15-16).

Пенсійний фонд України, в свою чергу, листом від 20.02.2020 за №4426-1046/К-03/8-2800/20 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії на пільгових умовах, оскільки стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі становить 12 років 7 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії позивачу відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі. Однак, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі, зокрема: з 07.09.1981 по 04.10.1982, з 10.01.1985 по 27.10.1991, з 18.03.1992 по 23.05.1994, з 20.12.1994 по 17.05.1996, з 20.05.1996 по 19.07.1997 (а.с.17).

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахуванням до пільгового стажу період навчання з 01.09.1980 по 31.08.1981 і період проходження військової служби з 25.10.1982 по 11.11.1984, позивач звернувся до суду з даним позовом

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи свідчать про проходження ним військової служби на території району Крайньої Півночі, а тому вказаний період необхідно зарахувати у кратному обчислені до загального страхового стажу. При цьому, суд вважав, що період навчання з 01.09.1980 по 31.08.1981 слід зарахувати до трудового стажу без півтора кратного обчислення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 5 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з частини першою статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» (далі Закон №n0001400-56) пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Ради Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 (далі Положення №590), указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Положенням №590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Ради Міністрів СРСР.

Радою Міністрів СРСР від 10.11.1982 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону №n0001400-56 затверджено Положення №986, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія за віком призначається відповідно до вимог Закону №n0001400-56. Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/26071; далі Положення №530), особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому разі обчислюється в порядку, установленому законодавством СРСР, якщо цим Положенням не передбачено більш пільгових умов зарахування часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 у період з жовтня 1982 року по листопад 1984 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 (місцем несення військової служби за призовом (розташування військової частини НОМЕР_1 ) була територія міста Воркута Комі АРСР (сучасна Республіка Комі).

Згідно Довідки військового комісара Алданського району № 56 від 09.10.2019 позивач у період з 25.10.1982 по 11.11.1984 проходив військову службу у Збройних силах (підстава - військовий квиток НЧ № 2023940) (а.с.34).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Додатку 2 до Положення №530 «Періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах» до переліку віддалених місцевостей СРСР, у яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової та строкової служби зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме віддалені місцевості СРСР, у яких служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за півтора місяця, належить служба зокрема, у Комі АРСР (крім місцевостей, зазначених у підпункті "а" пункту 4 цього додатка) - з 07 серпня 1969 року.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, документами, які підтверджують роботу особи на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях та які надають право на обчислення стажу роботи на пільгових умовах є трудовий договір, трудова книжка або довідка, а також інші документи, які містять відомості про періоди роботи/служби.

Судом встановлено і стверджується матеріалами справи, що призов ОСОБА_1 до лав Збройних Сил в рядах Радянської Армії, проходження військової служби та звільнення з лав Збройних Сил підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06.10.1982, військовим квитком серія НОМЕР_4 , виданого 19.10.1982 Алданським РВК Якутської АРСР, та обліково-послужною карточкою до військового квитка, в якій зазначено період і посади проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також довідкою, виданою Військовим комісаріатом республіки ОСОБА_2 ) м. Алдан від 09.10.2019 за №56 про проходження позивачем військової служби в Збройних Силах в період з 25.10.1982 по 11.11.1984 (а.с.19-20, 31-32, 33, 34).

Оскільки ОСОБА_3 проходив військову службу з 25.10.1982 року по 11.11.1984 року у військовій частині № НОМЕР_1 у віддаленій місцевості Збройних Сил СРСР, а саме в місті Воркута Комі АРСР (сучасна Республіка Комі), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог позивача про не зарахування відповідачем до стажу, який дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, періоду навчання в Алданському МПТУ №24 Якутської АРСР з 01.09.1980 по 31.08.1981 в півтора кратному розмірі, то рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, не оскаржено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 300/708/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18.09.20