Справа № 524/1917/20
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2020 р.Справа № 524/1917/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Бартош Н.С. ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департамента патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2020 року по справі № 524/1917/20

за позовом ОСОБА_1

до Батальйона патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2020 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйона патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На зазначене рішення Департаментом патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу в якій заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження , також просить звільнити від сплати судового збору.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку заявник посилається на вимоги ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України та на те, що апелянт отримав повний текст рішення 20.08.2020р. на що надав копію супровідного листа, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що 04.08.2020р. судом в порядку письмового провадження винесено оскаржуване рішення, повний текст якого виготовлено 04.08.2020р.

В матеріалах справи відсутні докази отримання оскаржуваного рішення апелянтом.

26.08.2020р. Департаментом патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції направлено апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та пункту 7 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що апелянт подав апеляційну скаргу в тридцятиденний строк після отримання відповідного рішення, підстави, викладені апелянтом в клопотанні щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення знаходять своє підтвердження, тому суд вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження рішення суду по даній справі.

Також, в поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору по даній справі з посиланням на висновки колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13.12.2016 року по справі №306/17/16-а, згідно з якими за подання позивачем або відповідачем-суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Перевіривши доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень КАС України встановлено, що Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Кодексом діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (як і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті)) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведеним вище нормам ст. 288 КУпАП кореспондують положення підпункту 2 частини першої статті 20 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих положень вбачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI.

Також , Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон № 3674-VI не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон № 3674-VI винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Таким чином, враховуючи наведене апелянт не відноситься до категорії осіб звільнених від сплати судового збору.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування.

Посилання апелянта на ст.ст. 287, 288 КУпАП, з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 13.12.2016 р. по справі № 306/17/16-а, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Враховуючи викладене, апелянт не відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати судового збору, а посилання на висновки колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13.12.2016 року по справі №306/17/16-а не є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання Департамента патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про звільнення від сплати судового збору слід відмови.

Керуючись ст. ст. 3, 73, 74, 133, 286, 295 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2020 року задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2020 року по справі № 524/1917/20 поновити.

У задоволенні клопотання Департамента патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Бартош Н.С.