Справа № 420/1880/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1880/20
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року (суддя Корой С.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 22 травня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області), в якому, з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо не виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром після проведених перерахунків у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках на підставі підпункту в пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою КМУ від 21.07.92 року №418 (в редакції Постанови КМУ від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2017 року;

- зобов`язати ГУПФ в Одеській області виплатити пенсію згідно з підпункту в пункту 7 Порядку призначення виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою КМУ від 21.07.92 року №418 (в редакції Постанови КМУ від 09.08.2005 року №713) з 01.03.2017 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум та проводити виплати без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2017 року;

- зобов`язати виплатити суму не виплаченої пенсії з 01.03.2017 року з урахуванням трьох відсотків річних і інфляційні витрати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо не виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром після проведених перерахунків у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках на підставі пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2017 року. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити пенсію згідно з пунктом 7 Порядку призначення виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з 01.03.2017 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ГУПФ України в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильність застосування норм матеріального права судом першої інстанції, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що поза уваги суду першої інстанції залишилося те, що положення п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 не можуть бути застосовані до позивача, оскільки на момент набрання чинності Законом №3668 позивач отримував пенсію, що не перевищує максимального розміру, встановленого законом. Закон №3668 було прийнято 10 липня 2011 року, в той час як прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становив 764,00 грн., а розмір пенсії позивача складав 3088,20 грн., що підтверджується розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі про перерахунок пенсії позивача з 01.03.2011 (додаток №2 до апеляційної скарги). Тобто розмір пенсії позивача на момент прийняття Закону №3668 не перевищував десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, а отже відсутні були підстави для застосування п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668.

Крім того, апелянт вказує на те, що обмеження щодо максимального розміру пенсії до виплати у сумі 10740 грн. у період з 01 січня 2017 по 31 грудня 2017 було встановлено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 (надалі - Закон №1774), а ні Законом №911, як зазначає суд. При цьому, Закон №1774 не містить жодних обмежень щодо застосування цього закону по відношенню до осіб, якім пенсія була призначена до 01 січня 2016 року. Таким чином норми цього закону підлягали застосуванню до позивача.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 22.02.1995 року отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» (умови призначення пенсії - працівник льотного складу).

Згідно з витягу із протоколу №42 засідання комісії з встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною при Кабінеті Міністрів України від 05.06.2009 року, позивачу - ОСОБА_1 встановлено з 20.03.2009 року пенсію за особливі заслуги перед Україною за вислугу років. Також, згідно вказаного витягу з протоколу, до призначеної позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено надбавку згідно із Законом України «Про особливі заслуги перед Україною» в розмірі 31% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (т. 1 а.с. 194).

Відповідно до розпорядження №183244 від 26.08.2009 року пенсія позивачу виплачувалось з урахуванням, зокрема, підвищення за особливі заслуги перед Україною (т.1 а.с. 199)

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 2009 році первинно встановлено першу групу інвалідності, а у 18.10.2011 року позивачу встановлено першу групу інвалідності довічно.

Згідно розпорядження на перерахунок пенсії від 01.11.2009 року пенсія позивачу виплачувалось з урахуванням, зокрема, підвищення у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності (т. 1 а.с. 219)

На підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 року по справі №521/4082/13-а пенсійним органом ОСОБА_1 здійснюється виплата пенсії, як льотчику-випробувачу, з 19 вересня 2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (т. 2 а.с. 78).

Згідно вказаної постанови позивачу неодноразово здійснювався перерахунок пенсії.

Так, за змістом розпорядження №183244 від 16.01.2017 року (т. 2 а.с. 153), згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду м. Одеси від 30.07.2013 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як льотчику-випробувачу та встановлено її в таких розмірах:

- 01.05.2016 року виходячи із заробітку з урахуванням коефіцієнтів та загального процентного розрахунку пенсії від заробітку 83% - 10740,00 грн.;

- 01.05.2016 року виходячи із заробітку з урахуванням коефіцієнтів та загального процентного розрахунку пенсії від заробітку 83% - 10740,00 грн.

З 01.03.2017 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача, що підтверджується розпорядженням №183244 від 16.03.2017 року (т. 2 а.с. 156).

Згідно вказано перерахунку до 01.03.2017 року розмір пенсії складає 12058,91 грн., а станом на 01.03.2017 року - 14899,39грн.

В той же час, з вказаного розпорядження про перерахунок пенсії вбачається, що розмір пенсії позивача щомісячно складає 10740,00 грн.

Також, судом встановлено, що розпорядженням №183244 від 17.03.2017 року (т. 2 а.с. 157) згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду м. Одеси від 30.07.2013 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як льотчику-випробувачу та встановлено її в такому розмірі: 01.03.2017 року виходячи із заробітку з урахуванням коефіцієнтів та загального процентного розрахунку пенсії від заробітку 83% - 10740,00 грн.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що на пенсійним органом було також здійснено наступні перерахунки пенсії ОСОБА_1 :

- з 01.05.2017 року та підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 14899,39 грн.;

- з 01.10.2017 року та підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 14899,39 грн.;

- з 01.01.2018 року та підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 14899,39 грн.;

- з 01.03.2018 року та підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 14899,39 грн.;

- з 01.07.2018 року та підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 20422,59 грн.

Разом з тим, згідно вказаних перерахунків пенсія позивачу виплачувалась з урахуванням максимального розміру пенсії на відповідний період.

З наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії вбачається, що при перерахунку пенсії позивача у 2019-2020 роках відповідачем також виплачувалась пенсія ОСОБА_1 з урахуванням максимального розміру пенсії на відповідний період (т. 2 а.с. 188-192).

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії позивача на підставі статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» є неправомірним, оскільки пенсія позивачу призначена до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

За приписами п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що законом передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо підстав та дати здійснення перерахунку пенсії позивача, а також розміру пенсії, визначеного внаслідок перерахунку немає. Спір виник виключно з приводу застосування відповідачем після проведення перерахунку пенсії з 01.03.2017 року та подальших перерахунків обмеження її розміру до виплати максимальною величиною.

Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, що набрав чинності з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VI) встановлено, зокрема, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказаним Законом було внесено зміни до низки інших законів, зокрема до частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що частина третя статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частина третя статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладені в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011 року; із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24.12.2015 року, №1774-VIII від 06.12.2016 року.

Водночас, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, пунктом 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 року передбачено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачу здійснено перерахунок його пенсії у спірний період, враховуючи положення Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, але із застосуванням граничного розміру, передбаченого приписами вищевказаних законів.

Так, пенсія позивачу була призначена у 2005 році на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 року по справі №521/4082/13-а пенсійним органом ОСОБА_1 здійснюється виплата пенсії, як льотчику-випробувачу, з 19 вересня 2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, рішенням суду по справі №521/4082/13-а, яке набрало законної сили, встановлено, що посади, які обіймав позивач до виходу на пенсію за вислугою років підпадають під підстави для призначення йому такої пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому ч. 3 ст. 53 названого Закону. При цьому суд вважав, що виплата пенсії позивачу як льотчику-випробувачу повинна здійснюватися саме з 19 вересня 2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки судом було застосовано до даних спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній під час розгляду справи), щодо 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що 19.09.2012 року є не датою виникнення права у позивача на пенсію як льотчику-випробувачу відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії останнього на підставі статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» є неправомірним, оскільки пенсія позивачу призначена до 01 січня 2016 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/4267/17, від 15.04.2019 року у справі №127/4270/17, від 12.11.2019 року у справі №360/1428/17.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов