Справа № 161/2014/20
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2014/20
Провадження № 2-а/161/152/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що постановою старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губиша К.В. № LС-001207 від 31.05.2019 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Оскаржувану ним постанову старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губиша К.В. від 31.05.2019 серії LС №001207 вважає незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , належить йому на праві приватної власності, проте не перебуває в його користуванні. Вказаним транспортним засобом з 2009 року постійно користується його син - ОСОБА_2 , який керував ним 31.05.2019. Дізнавшись про складення відносно нього вищевказаної постанови і отримавши її копію у Департаменті муніципальної варти Луцької міської ради, він повідомив посадових осіб органу муніципальної варти, що вказаним транспортом не користується, автомобіль перебуває в користуванні його сина - ОСОБА_2 . Жодних дій щодо перевірки цього факту посадові особи Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради до цього часу не вчинили. Відповідачу було відомо, що 31.05.2019 зазначеним автомобілем керував його син, ОСОБА_2 , оскільки останній оскаржував повідомлення про адміністративне правопорушення у Луцькому міськрайонному суді, і Департамент муніципальної варти Луцької міської ради був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Проте, посадовими особами Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради не вжито заходів для встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, а також особи правопорушника. Обов`язковим складом об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення є таке порушення правил зупинки чи стоянки, яке створило перешкоду дорожньому руху або загрожувало безпеці руху. Вважає, що при винесенні відносно нього вищевказаної постанови старшим інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губишем К.В. не враховано той факт, що належний йому на праві власності автомобіль, 31.05.2019 не створив перешкоду дорожньому руху по вул.Кривий Вал у м.Луцьку, оскільки був припаркований його сином ОСОБА_2 у лівому крайньому ряді напрямку руху в колоні з іншими припаркованими автомобілями, що підтверджується фотографіями з місця оформлення постанови . Жодних дорожніх знаків, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів у місці знаходження його автомобіля не було, що вбачається із фотографій, які ним долучаються до скарги. А зазначення в постанові факту недотримання 10 м відстані від краю перехрещуваної проїзної частини вважає формальним приводом для необгрунтованого стягнення коштів з громадян. До того ж, саме недотримання вказаної відстані без перешкоди або загрозі безпеці дорожньому руху не створює самостійного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст. 122 КУпАП, а винесена постанова відносно нього є незаконною, а отже підлягає скасуванню.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд поновити йому строк на оскарження постанови старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губиша К.В. № LС-001207 від 31.05.2019; визнати незаконною та скасувати постанову старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губиша К.В. № LС-001207 від 31.05.2019, у зв`язку з відсутністю в його діях складу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, а провадження по адміністративній справі відносно нього закрити.

Представник відповідача надіслав суду відзив, який мотивує тим, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів» внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, що дало змогу у спрощеному режимі притягати до адміністративної відповідальності фізичних осіб та юридичних осіб, за якими зареєстровано транспортні засоби. Встановлюються такі власники згідно Національної Автоматизованої Інформаційної Системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів (НАІС), а постанови виносяться без присутності власника.

Згідно зазначеного Закону Департамент було наділено повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування, відповідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.02.2019 №103-1. 31 травня 2019 року старшим інспектором (інспектором з паркування) департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губишем К.В. було виявлено порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини , який здійснив фотофіксацію вказаного правопорушення, як це передбачено згідно Закону. З проведеної фотофіксації видно, що автомобіль припаркований ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, чим створювалась перешкода дорожньому руху.

Після фіксації адміністративного правопорушення інспектор виніс постанову № LС-001207 від 31.05.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за яким зареєстрований автомобіль марки «Toyota Саmrу», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно системи НАІС (print screen), так як технічні можливості дозволили встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 Закону, на місці вчинення правопорушення. Постанова була надіслана, згідно Закону, за місцем реєстрації власника автотранспортного засобу.

Щодо твердження позивача, що посадові особи департаменту не вчиняли жодних дій щодо перевірки даного факту повідомляють, що для зміни суб`єкта правопорушення у постанові особа, яка фактично керувала транспортним засобом протягом 20 календарних днів, повинна звернутися з відповідною заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надати документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, як передбачено ст. 279-3 КУпАП.

Станом на 07.10.2019 року до Департаменту муніципальної варти ніхто не звертався з подібною заявою.

Згідно зі ст. 279-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 14-2 Закону адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Тому при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності департаментом муніципальної варти Луцької міської ради дотримано статтей 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилаючись на наведене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у справі №161/2014/20 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , згідно з якою позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з запровадженням режиму надзвичайної ситуації по всій території України та продовження дії карантину , спричиненого корона вірусною хворобою (COVID-19).

Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії № LС-001207 від 31.05.2019, складеної старшим інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Губишем К.В., особа, яка керувала автомобілем марки ««Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул.Сенаторки Левчанівської, 11, в м.Луцьку, порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України та ч.3 ст.122 КУпАП. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром «BOSCH GLM-50. Фотозйомка проводилась спецзасобом марки «SAMSUNG SM-Т561». Керуючись с.279-1-279-4 КУпАП, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510грн. Автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , належить йому на праві приватної власності, проте не перебуває в його користуванні.

Як випливає із змісту позовної заяви та підтвердив допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , який є сином позивача , він користується вказаним вище транспортним засобом з 2009 року, та керував ним 31.05.2019 року.

Процедура притягнення до адміністративної відповідальності та її особливості у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки визначаються ст. 279-1 та 279-4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів».

Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1- 279-4 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 279-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як випливає із змісту ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 Закону звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 Закону цього до винесеної постанови вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не звертався із вказаною заявою до відповідного органу.

Крім того, з огляду в судовому засіданні фотофіксації правопорушення випливає, що автомобіль позивача знаходився на краю перехрещуваної проїзної частини, що визначено Законом як створення перешкоди дорожнього руху.

А отже, припаркований автомобіль біля перехрестя зменшував видимість учасників дорожнього руху.

Згідно статті 14-2 Закону адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Тому при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності департаментом муніципальної варти Луцької міської ради дотримано статтей 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та наведено неспростовані докази.

Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року , закрито провадження в адміністративній справі №161/9875/19 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності від 31.05.2019р. серії LC №001207.

Як випливає з матеріалів справи, 06 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з аналогічним позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Луцького міськрайонного суду Волинської області, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальний строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої позовну заяву може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, законом чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (як у спірному випадку) встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення особі такої постанови.

Також наведеними нормами передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Водночас, суд вважає, що звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

При цьому, пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Також слід зауважити, що відповідно до змісту положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин - в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

У своєму клопотанні про поновлення пропуску строку звернення в суд з даним позовом, позивач посилається на те, що про наявність вказаної постанови він нещодавно дізнався від свого сина ОСОБА_2 , проте суд вважає, що про наявність постанови про притягнення до адмінвідповідальності йому було відомо, оскільки така постанова надсилалась йому за місцем реєстрації. Крім того, його син оскаржував вищевказану постанову в Луцькому міськрайонному суді і позивач не міг не знати цього.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Крім того, у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 , без поважних причин, пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обґрунтованих доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення в суд з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, місцезнаходження: 43025, м.Луцьк, вул.Б.Хмельницького, 17.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта