Справа № 387/497/20
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/497/20
Номер провадження по справі 2-а/387/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстера І. П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, молодшого лейтенанта поліції Тарасова Тараса Валерійовича, інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції Мелконян Артура Саркісовича за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначив, що 24.05.2020 інспектором роти №4 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області, молодшим лейтенантом поліції Тарасовим Т. В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАМ №2582720 у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що останній, 24.05.2020 о 22 годині 16 хвилина, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 та не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а. ПДР України. Крім того 25.05.2020 інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області, лейтенантом поліції Мелконян А.С. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАМ №2583172 у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що останній, 25.05.2020 о 00 годині 01 хвилині керував транспортним засобом 1636-283636 державний номерний знак НОМЕР_2 з непідсвічуваним державним номерним знаком, та не мав відповідної категорії на право керувати транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а. ПДР України.

Позивач вважає вказані постанови про адміністративне правопорушення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вказаних правопорушень він не вчиняв, на вимогу відповідачів він пред`явив посвідчення водія, яке надає йому право керувати транспортними засобами категорії В, тому звернувся до суду із даним позовом.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області не з`явився про день час та місце судового розгляду повідомлений вчасно, належним чином.

Від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначили, що в реєстраційному документі на причіп є категорія ВЕ, а у посвідчені водія ця категорія не відкрита. Враховуючи, що позивач керував транспортним засобом із причепом, а тому в порушення п.2.1 ПДР та відповідно до п.2.13 ПДР працівники поліції правомірно винесли оскаржувані постанови на місці вчинення правопорушення за ч.2 ст. 126 КУПАП. Крім того висунуті позовні вимоги є безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню у повній мірі. Відзив також мотивується тим, що позивачем не сплачувався судовий збір, а тому позовну заяву необхідно залишити без розгляду. Також посилаючись на норми закону та рішення Конституційного суду поліцейський правомірно виніс оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні. Працівник поліції особисто бачив правопорушення вчинене позивачем та не є зацікавленою особою у цій справі. За вказаних обставин відсутні будь-які підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Також в матеріалах справи наявне клопотання Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із несплатою позивачем судового збору.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2020 року відкрито провадження у справі та зобов`язано Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надати до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області в термін до 11 серпня 2020 року належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, за наявності копію диска з відеофіксацією та докази про вручення оскаржуваних постанов.

Протокольною ухвалою судді від 13.08.2020, прийнято відмову позивача від допиту свідка ОСОБА_2 .

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до таких висновків.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2582720 інспектор роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, молодшого лейтенанта поліції Тарасов Т. В. притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень за те, що останній 24.05.2020 о 22 годині 16 хвилина, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 та не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а. ПДР України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2583172, інспектор роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, лейтенант поліції Мелконян А. С. притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень за те , що останній 25.05.2020 о 00 годині 01 хвилині, керував транспортним засобом 1636-283636 державний номерний знак НОМЕР_2 з непідсвічуваним державним номерним знаком, та не мав відповідної категорії на право керувати транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а. ПДР України.

Згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії "В" з 21.01.2012.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , встановлено, що автомобіль марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 має повну масу 2185 кілограм.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , встановлено, що загальний причіп марки "Лев", реєстраційний номер НОМЕР_2 має повну масу 750 кілограм.

Також суд оглянув надане відео згідно з яким видно обставини зупинки транспортного засобу, яким керував позивач та обставини винесення оскаржуваних постанов працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_3 надала показання, що працівники поліції протиправно склали на її батька ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності так як батько пояснював працівникам поліції про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він мав право керувати автомобілем із напівпричепом так як він пред`явив посвідчення водія із категорією "В". Крім того коли працівники поліції склали постанову про накладення адміністративного стягнення то після цього дозволили батькові продовжити рух автомобілем і через короткий проміжок часу його повторно зупинив інший екіпаж працівників поліції та повторно за теж саме правопорушення притягнули його до адміністративної відповідальності, .

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Згідно з підпунктом а пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як з`ясовано з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , встановлено, що автомобіль марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 має повну масу 2185 кг та власником є ОСОБА_2 .

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , встановлено, що загальний причіп марки "Лев", реєстраційний номер НОМЕР_2 має повну масу 750 кг, власником є ОСОБА_4 .

Правила дорожнього руху України передбачають (п.2.13), що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, з 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ).

Транспортні засоби належать до таких категорій:

- А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

- А мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

- В1 квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

- В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

- С1 призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

- C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

- D1 призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

- D призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

- BE, E, CE, E, DE состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

- T трамваї та тролейбуси.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що водіям з відкритою категорією "В" надано право керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Необхідно зазначити, що з досліджених матеріалів справи встановлено, що повна маса автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 2185 кг; маса без навантаження 1400 кілограм. Повна маса причепа легкового-В, державний номерний знак НОМЕР_2 , моделі "Лев", становить 750 кг, без навантаження 435 кг (що не перевищує 750 кг).

Як з`ясовано із копії посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , вказане посвідчення видано на керування категорією "В".

Таким чином, оскільки у позивача наявна категорія В, то він наділений правом керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), з причепом, маса якого не перевищує 750 кілограм.

Зазначені обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, за які позивача було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №519222 від 07 березня 2020 року слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас суд зазначає, що згідно із змістом постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2583172 від 25.05.2020 ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з непідсвічуваним державним номерним знаком, так як в постанові прописаний факт керування водієм транспортним засобом з непідсвічуваним державним номерним знаком, але будь яка кваліфікація таких дій щодо порушення ПДР та притягнення водія за відповідною статтею КПАП України, відсутня. Разом з тим дії ОСОБА_1 кваліфіковані саме за керування особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, яка з врахуванням вищевикладеного підлягає скасуванню.

Суд також наголошує про наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної поліцейським постанови та накладення на ОСОБА_1 , передбаченою санкцією ч.2 ст. 126 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже суд дійшов до висновку, що працівники поліції безпідставно притягнули ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КпАП України.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із несплатою судового збору, суд зазначає, що судовий збір позивач сплатив у повному обсязі за дві позовні вимоги, що підтверджується квитанцією №67 від 23.06.2020, а тому підстав для задоволення клопотання немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 132, 139 КАС України, ЗУ «Про судовий збір». Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі №21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Так як позивач при подачі позову сплатив судовий збір за дві позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області судовий збір на користь ОСОБА_1 , передбачений п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який складає за подання заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст.ст. 126, 251, 258, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 77, 90, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, молодшого лейтенанта поліції Тарасова Тараса Валерійовича, інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції Мелконян Артура Саркісовича за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2582720 від 24.05.2020 винесену інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, молодшим лейтенантом поліції Тарасовим Тарасом Валерійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та закрити провадження у справі.

Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2583172 від 25.05.2020 винесену інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, лейтенантом поліції Мелконян Артуром Саркісовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та закрити провадження у справі.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.