Справа № 592/9401/20
Суддя: Шияновська Т. В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9401/20
Провадження №2-а/592/159/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Хайлука О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Сумській області Хайлука Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2938541 від 07 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

14 серпня 2020 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Сумській області Хайлука О.С. серії №ЕАМ №2938541 від 07 серпня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що пункту 2.9.д ПДР він не порушував, під час керування автомобілем по телефону не розмовляв, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем винесена оскаржувана постанова помилково, без належних та достатніх доказів, з порушення встановленої КупАП процедури розгляду справ та притягнення до адміністративної відповідальності, всупереч вимогам ч.3 ст.283 КУпАП в постанові відсутні відомості про технічний запис, яким виконано відеозапис.

Ухвалою судді від 17 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

26 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить залишити постанову серії ЕАМ №2938541 від 07 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КупАП без зміни, а його позовну заяву - без задоволення. Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що 07 серпня 2020 року ним було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що водій під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, а саме тримав у руці мобільний телефон. Під час розгляду справи водію повідомлено про причину зупинки, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строк оплати штрафу. Ним було враховано факт порушення водієм Правил дорожнього руху України та прийнято правомірне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою від 27 серпня 2020 року розгляд справи було відкладено в зв`язку викликом відповідача для надання особистих пояснень.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у його позові, просив їх задовольнити.

Відповідач - поліцейський роти №4 батальйону №1 УПП в Сумській області Хайлук О.С. в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні до викладеного у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, а також переглянувши надані відповідачем відеозаписи, суд приходить до наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що поліцейським роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції Хайлуком Олександром Сергійовичем 07 серпня 2020 року щодо позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2938541 за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 4).

Зі змісту постанови вбачається, що поліцейський Хайлук О.С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1 07 серпня 2020 року о 04:15 год. по вул. Степанівська, 49 в м. Суми, керуючи транспортним засобом (OPEL RECORD, д.н.з. НОМЕР_1 ), при русі тримав в руках засоби мобільного зв`язку, а саме телефон, що підтверджується відео, чим порушив п.2.9.д ПДР України користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с.4).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.2 ст. 77 КпАП України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п.2.9.д ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до суду надано відеозапис з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі.

Так, відеозаписом з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. З вказаного відеозапису вбачається, що в лівій руці позивача під час керування транспортним засобом дійсно знаходився мобільний телефон, екран якого згодом був увімкнений.

В судовому засіданні позивач не зміг спростувати зафіксовані події, свої ж пояснення, надані працівникам патрульної служби, з приводу того, що тримав в руках пачку цигарок, наголошуючи, що на відео видно приладову панель його автомобіля. Такі пояснення позивача суд оцінює критично, оскільки на відео чітко видно рух руки ОСОБА_1 , в якій він тримає мобільний телефон, панель приладів по салону автомобіля рухатися не може.

Суд наголошує, що згідно п. 2.9.д ПДР України водієві під час керування транспортним засобом забороняється користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, а ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про телекомункакції» електрозв`язок передавання, випромінювання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого роду по радіо, проводових, оптичних або інших електромагнітних системах. Тобто, зважаючи, що мобільний телефон є засобом електроз`язку, а ч. 2 ст. 122 КУпАП не встановлено, обмежень адміністративної відповідальності в залежності від способу користування під час руху транспортного засобу засобом зв`язку, не обладнаного технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, то законодавцем передбачена відповідальність у виді штрафу за сам факт користування таким засобом зв`язку під час руху транспортного засобу.

Тобто склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП утворює фактичне використання під час керування автомобілем засобу такого зв`язку, незалежно від того чи водій спілкується за допомогою нього, чи використовує іншим чином (передавання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень).

За таких обставин, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає формальними та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ч.3 ст.283 КУпАП, що полягає у не зазначені в постанові відомостей про технічний засіб, яким виконано відеозапис.

Так, пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з тим, відсутність в постанові даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, незважаючи на положення ч. 2 ст. 283 КУпАП, автоматично не створює ситуацію, за якої цей процесуальний документ є недійсним, оскільки при вирішенні цього питання слід виходити та враховувати істотність порушення прав і свобод ОСОБА_1 в даному конкретному випадку, що має важливе значення, оскільки не всі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів сторонами провадження у справі про адміністративне правопорушення, є підставою для визнання цих документів незаконними.

Правопорушення було зафіксоване на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR, встановлений на службовому транспортному засобі. Вказаний відеореєстратор має обладнання радіодоступу з можливістю переглядати відеозаписи на місці з допомогою мобільних пристроїв, вказаною інформацією та відеозаписом позивача було ознайомлено на місці вчинення правопорушення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Крім того, слід зауважити, що скасування постанови з надмірно формальних підстав є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець завдання адміністративного судочинства (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень), а також легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлюється існування розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Також суд критично сприймає твердження позивача про недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

На місці події поліцейський за участі позивача провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП, та виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, інспектор патрульної поліції назвав себе, свою посаду, повідомив, що розглядається справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному, роз`яснив позивачу - водію ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, з`ясував, чи має водій клопотання, заслухав пояснення водія та повідомив про ухвалене рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 гривень, склав оскаржувану постанову та вручив її копію позивачу, також роз`яснив порядок сплати штрафу та строки і порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Факт адміністративного правопорушення підтверджено наявними у справі доказами, а тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕАМ №2938541 у справі про адміністративне правопорушення та вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122 ч.1, 251, 280, 288 і 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 139, 241, 242-246, 250 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Сумській області Хайлука Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2938541 від 07 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 18 вересня 2020 року.

Суддя Т.В. Шияновська