Справа № 183/655/20(2-а/183/112/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 183/655/20(2-а/183/112/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2020 р. у справі №183/655/20(2-а/183/112/20)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Гедзуна Максима Васильовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гедзуна М.В., в якому просив визнати дії відповідача незаконними та визнати постанову ЕАК №2044135 від 30.01.2020 року про адміністративне правопорушення протиправною, скасувати її, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Суд першої інстанції позов задовольнив. Рішення суду вмотивоване тим, що відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин справи. Просить скасувати постанову суду та відмовити в позові.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що представник Управління надав до суду достатні докази порушення позивачем ПДР, а саме перевищення останнім встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що в свою чергу обґрунтовує притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку наявна належна доказова база, яка підтверджує факт порушення Позивачем правил дорожнього руху та обґрунтовує належність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також зазначає, що при розгляді справи суди повинні уникати надмірного формалізму, який може призвести до безпідставного скасування рішення суб`єкта владних повноважень, що відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, відсутність відеозапису щодо фіксації самого моменту зупинки транспортного засобу не може слугувати підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам Закону, а також не може створювати підстав для звільнення особи від відповідальності за адміністративне правопорушення, якщо є докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Зауважує, що безпосередньо позивачем при обґрунтуванні позовних вимог підтверджується вчинення ним дії, яка вказує на порушення ПДР, що є одним із доказів вчинення адміністративного проступку. Позивач тільки намагається пояснити суду, що він не міг фізично побачити знак 3.29, що не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 78 КАСУ, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Справа розглядається у відповідності до частини 2 ст. 205 КАС України без участі сторін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАК №2044135 від 30.01.2020 року, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гедзун М.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 30.01.2020 року о 12.22 год. керував автомобілем LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , на А/Д М04 Новомосковський район, 233 км, рухався зі швидкістю 101 км/г, чим порушив дію знаку 3.29, перевищив швидкість руху на 41 км./г. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем Трукам 000657. Камера 4752, позивачем порушено п.12.9.б ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень руху передбаченими знаками (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання постанови протиправною та її скасування, закриття провадження у справі, суд виходив з того, що з наданого відповідачем відеозапису не вбачається наявності ділянки дороги, на якій встановлено обмеження дозволеної швидкості руху та відповідного дорожнього знаку 3.29, який обмежує максимальну швидкість руху.

Крім того, поданий електронний доказ не містить жодних даних про фіксацію самого моменту зупинки транспортного засобу, роз`яснення позивачу як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбаченихст. 63 Конституції України ст.268 КУпАП, повідомлення останнього про суть скоєного правопорушення, належної підготовки до розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, дослідження доказів при розгляді адміністративної справи.

Разом з тим, на думку колегії суддів відсутність відеозапису моменту зупинки та самого процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення не нівелює вчинене порушення. Більш того, позивач не заперечує проти самого факту перевищення швидкості, а посилається на відсутність його вини у вчиненні порушення, оскільки він не зміг побачити знак обмеження швидкості руху, який заслонила вантажівка. В той же час, дублюючий знак був розгорнутий у протилежну сторону, що позивач підтверджує наданим фотознімком.

Отже, предметом доведення в цій справі є наявність вини позивача у вчиненні порушення. Суд першої інстанції на це уваги не звернув та мотивував своє рішення відсутністю доказів вчинення порушення.

Колегія суддів зазначає, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується виною у формі умислу або необережності. Діяння тільки тоді визнається адміністративним проступком, коли воно має всі ознаки його складу. Відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу адміністративного правопорушення.

У цьому випадку позивачем наданий доказ, який на думку колегії суддів, підтверджує відсутність його вини у вчиненні порушення. Відповідачем не спростовано, що дублюючий знак встановлений неналежним чином. Це є порушенням Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.1.) якій встановлює, що дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху. Пункт 10.2.4. ДСТУ вказує на те, що дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установленні на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Вочевидь, що такі вимоги не були дотримані, а позивач не може нести відповідальність за неналежне урядування з боку держави, на яку покладається забезпечення дотримання ДСТУ 4100-2014 на дорогах країни.

Отже, обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність вини позивача у вчинення правопорушення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, яким прийнято по суті правильне рішення, слід змінити в мотивувальній частині.

Керуючись ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2020 р. у справі №183/655/20(2-а/183/112/20) змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко