Справа № 640/17196/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року місто Київ №640/17196/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"
провизнання протиправними постанов про стягнення виконавчого збору від 02.03.2020 та про арешт коштів боржника від 16.03.2020 у ВП №52757673,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позововною заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126 011, 54 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про арешт коштів боржника.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що оскаржувані постанови є незаконними та такими, що порушують її законні права та інтереси, оскільки у відповідача були відсутні підстави для їх прийняття з огляду на те, що 12.02.2020 позивач, яка є боржником за виконавчим провадженням №52757673, отримала лист від стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про відсутність претензій майнового та фінансового характеру, а також отримала повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", в якому зазначено, що право вимоги за кредитним договором ML 021/044/2008 від 24.04.2008 було відступлено на користь ОСОБА_1 . Як зазначила позивач, з вказаними документами остання звернулась до відповідача з метою закриття виконавчого провадження, а відповідачем, в свою чергу, було запевнено про розгляд наданих документів та про постановлення відповідних рішень.

Проте, як пізніше стало відомо позивачу, державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марією Дмитрівною було прийнято постанову від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору з позивача, шляхом звернення стягнення на заробітну плату, пнсію, стипендію та інші доходи боржника. З метою виконання вказаної постанови, проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, після відрахування податків проводити в розмірі 20% до погашення виконавчого збору в розмірі 126 011, 54 грн.

Крім того, відповідачем було також прийнято постанову від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом в AT «Універсал Банк» та AT Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та належать боржнику.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлені судом строки усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/17196/20 з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду, запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву та зобов`язано останнього надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №52757673.

У судовому засіданні 27.08.2020, враховуючи надходження клопотання представника позивача, суд оголосив про відкладення розгляду справи.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №52757673.

Так, у своєму відзиву відповідачем зазначено про те, що 26.02.2020 до відповідача надійшла заява стягувача (ТОВ "ОТП Факторинг Україна") про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним погашенням боргу, про те, за наслідками вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52757673 виконавчий збір було стягнуто не повністю, а повне фактичне виконання виконавчого провадження передбачає стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, з огляду на що 02.03.2020 відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №52757673. Крім того, відповідач наголосив на тому, що сума нестягнутого виконавчого збору є значною і боржник не розраховується самостійно, а тому 16.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також відподач додатково повідомив, що інформація, зазначена позивачем у позові не відповідає дійсності, оскільки у виконавчому провадженні №52757673 не проводилась заміна сторони з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на ТОВ "Фінансова компанія Інвест Кредо", а заяв про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання у відповідності до вимог п. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження"до відповідача не надходило.

У судовому засіданні 17.09.2020 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із врахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На примусовому виконанні в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження №49945973.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшов виконавчий лист від 06.06.2014, виданий Оболонським районним судом у справі №2/756/1175/14 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1 328 223,83 грн на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", копія постанови про закінчення виконавчого провадження №49945973, копія постанови про стягнення виконавчого збору, копія постанови про стягнення витрат та проведення виконавчих дій, а також заява стягувача. Вказані документи надійшли до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві за територіальністю, а саме за місцем роботи боржника (Шевченківський район міста Києва) ( з урахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 №606-XIV).

Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучком Віталієм Васильовичем було розглянуто постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мансеряна Айкуі Арамівни від 04.10.2016 у виконавчому провадженні №49945973 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2016 №52757673 з приводу стягнення боргу у сумі 1 328 223, 83 грн.

Державним виконавцем Бучко В.В. 28.10.2016 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, яку направлено за місцем роботи боржника в Головному управління Національної поліції у м. Києві (м. Київ вул. Володимирська, 15) Відповідно до пунту 3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 132822,38 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 270,32 грн.

З матеріалів виконавчого провадження №52757673 вбачається, що бухгалтерією Головного управління Національної поліції у місті Києві проводились щомісячні утримання з заробітної плати боржника шляхом надходження сум на депозитний рахунок відповідача.

Листом від 04.01.2018 №7/125/30/01-2017 Головне управління Національної поліції у м. Києві повідомило відповідача про звільнення боржника з займаної посади, та зазначило, що відповідно до постанови від 28.10.2016 стягнуто в рахунок погашення боргу 22028,34 грн., виконавчий збір у сумі 1139,25 грн.та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 270,32 грн.

За посиланням відповідача, у зв`язку із звільненням державного виконавця ОСОБА_2 , виконавче провадження №52757673 передано державному виконавцю Бойко М. Д. у зв`язку з чим 18.10.2018 державним виконавцем Бойко М.Д. сформовано запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, боржник отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Київ (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бойко М.Д. від 22.10.2018 ВП№52757673 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Також вказаною постановою відповідач постановив проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити в розмірі: 20% до погашення заборгованості в сумі 1306195, 49 грн основного боргу та 131683, 13 грн виконавчого збору.

До відповідача 26.02.2020 надійшла заява стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним погашенням боргу.

В свою чергу, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. винесено постанову від 02.03.2020 ВП №52757673 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 126011, 54 грн. та постанову від 16.03.2020 ВП№52757673 про арешт коштів боржника.

Вважаючи постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. від 02.03.2020 ВП №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126011, 54 грн та постанову від 16.03.2020 ВП №52757673 про арешт коштів боржника незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, остання звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який станом на момент виникнення спірних правовідносин регулює питання виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Частинами 1 і 2 статті 27 Закону №1404-VII (в редакції чинній на час винесення спірних рішень) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до пп. 6-9 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VII У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, на момент відкриття виконавчого провадження №5275763 сума боргу, що підлягала стягненню з ОСОБА_1 становила 1 328 223, 83 грн, тобто рішення суду на момент відкриття виконавчого провадження №5275763 позивачем виконано не було, з о гляду на що відповідач був наділений правом щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Однак, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП№52757673, яка надійшла до Головного управління Національної поліції у місті Києві та зареєстрована за вх.№3530 від 21.11.2016, з боржника ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 по 22.12.2017 було стягнуто кошти у розмірі 22028, 34 грн, виконавчий збір у розмірі 1139, 25 грн та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 270, 32 грн, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 04.01.2018 №7/125/30/01-2017.

В подальшому, у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади Головного управління Національної поліції у місті Києві, відповідачем винесено постанову від 22.10.2018 у ВП№52757673 про стягнення заборгованості в сумі 1306195, 49 грн та виконавчого збору в сумі 131 683, 13 грн. Вказана постанова була направлено до Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві, в якому обліковувався позивач.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №5275767, відповідачем на виконання вказаної постанови стягнуто суму виконавчого збору у розмірі 4448, 76 грн, що підтверджується розпорядженнями від 24.01.2019 №52757673/16, від 12.02.2019 №52757673/16, від 13.03.2019 №52757673/16, від 12.06.2019 №52757673/16, від 14.08.2019 №52757673/16, від 27.09.2019 №52757673/16, від 23.10.2019 №52757673/16, від 12.11.2019 №52757673/16, від 16.12.2019 №52757673/16.

Крім того, як встановлено судом, 26.02.2020 на адресу відповідача надійшла заява стягувача (ТОВ "ОТП Факторинг Україна") про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним погашенням боргу відповідно до пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", що останнім не заперечується.

Слід зазначити, що при винесенні постанови від 02.03.2020 у ВП№52757673, відповідачем вказано суму виконавчого збору у розмірі 132 822, 38 грн, яка розрахована з урахуванням різниці від фактично стягнутої суми виконавчого збору, але без урахування суми фактичного погашення боргу позивачем, про погашення якого було повідомлено відповідача листом від 26.02.2020 №25193.

Разом з тим, після винесення постанови від 02.03.2020 у ВП№52757673 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відповідачем було направлено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 126011, 54 грн, що є різницею між сумою фактичного стягнення виконавчого збору та сумою виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Натомість Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15 лютого 2018 року у справі № 910/1587/13 дійшов висновку, що відповідно до статті 27 Закону №1404-VIII та розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція), виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 39 Закону № 1404-VIII у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута боржнику. Так, Суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного стягнення з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум, а також визнав помилковими доводи скаржника про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того, чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що після надходження заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (вх.№25193 від 26.02.2020) відповідачем не було вчинено дій щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, однак останнім винесено постанову від 02.03.2020 ВП№52757673 про стягнення виконавчого збору та постанову від 16.03.2020 ВП№52757673 про арешт коштів боржника.

Згідно Закону №1404-VIII виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який встановлює право державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору лише після закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа.

Станом на 02.03.2020 (дата винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем не було стягнуто в примусовому порядку суму згідно виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2014 №2/756/1175/14, та не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126 011, 54 грн та, як наслідок, визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про арешт коштів боржника.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, питання щодо вирішення судових витрат, розгляду не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126 011, 54 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про арешт коштів боржника.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.