Справа № 520/9325/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 лютого 2020 р. № 520/9325/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача - Чаричанського О.О.,

представника відповідача - Міронов А.А..,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-135926-17 від 10.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з моменту реєстрації приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування, сплачувала єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі, яку було визначено діючим законодавством для фізичних осіб - підприємців спрощенців, з початку для 2 групи, а з 01 липня 2018 року для 3 групи. Також позивачем з 2005 року по теперішній час подавалися податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця та щорічно подавався звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого і сплаченого єдиного внеску з початку. Вказаним підтверджується факт відсутності у позивача заборгованості на час винесення оскаржуваної вимоги, внаслідок виконання позивачем обов`язку по нарахуванню та сплаті ЄСВ у встановленому законодавством порядку і розмірі за 2018 рік та перше півріччя 2019 роки. Також позивач не звертався до контролюючих органів з метою взяття його на облік платників єдиного соціального внеску в якості особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Разом з тим, контролюючим органом безпідставно, всупереч вимогам податкового законодавства було пред`явлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-135926-17 від 10 липня 2019 роки, якою зобов`язано сплатити заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як для платника, який провадить незалежну професійну діяльність в розмірі 6924,04 гривень, що призвело до подвійного оподаткування діяльності позивача, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10 липня 2019 року №Ф-135926-17, є протиправною та підлягає скасуванню.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, не може бути підприємцем у межах такої професійної діяльності. Професійна діяльність не є підприємницькою і не може здійснюватись фізичною особою - підприємцем. ОСОБА_1 перебуває на обліку у Київській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як фізична особа - підприємець з 05.05.2005 і до теперішній час діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування 3 група, та як особа з ознакою яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) з 15.02.2018 року.

Станом на 30.06.2019 року в інтегрованій картці платника обліковувався борг (недоїмка) по ЄСВ у сумі 6 924,04 грн. на підставі чого було сформовано вимогу від 10 липня 2019 року №Ф-135926-17 про сплату боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску в розмірі 6 924,04 грн. Представник відповідача також зазначив, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», особи, які провадять незалежну професійну діяльність, не звільняються від сплати єдиного внеску за себе, якщо вони одночасно є фізичними особами-підприємцями, відповідно контролюючий орган діяв на підставі та в межах закону.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року було зупинено провадження в адміністративній справі №520/9325/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги до набрання чинності рішенням Верховного суду в зразковій адміністративній справі №520/3939/19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 поновлено провадження у справі №520/9325/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року замінено відповідача по справі № 520/9325/19 - Головне управління ДФС у Харківській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Харківській області ().

В судовому засіданні, призначеному на 12.02.2020 року, представник позивача адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, у зв`язку з чим Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10 липня 2019 року №Ф-135926-17 має бути визнана протиправною та скасована.

Представник відповідача проти вимог поданого позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 19.04.2005 року, основний вид економічної діяльності код КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права. Також як приватний підприємець, ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на підставі КВЕД за класами: 46.18, 46.19, 46.90, 47.99, 63.99, 70.22, 73.20, яка пов`язана із наданням юридичних послуг адвоката.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків №10 ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку у Київській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області з 05.05.2005 року, з 01.07.2018 року є платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5%, без найманих працівників.

Згідно повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з 05 травня 2005 року.

Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1292 від 16.05.2005 року, позивач має право на заняття адвокатською діяльністю.

З наявних матеріалів справи вбачається, що за 2018 рік ФОП ОСОБА_1 було сплачено єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9828,72 гривні, що підтверджується копіями квитанцій про сплату ЄСВ за 2018 рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік було подано до Київської ОДПІ у м. Харкові ГУ ДФС України у Харківській області 30 січня 2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією річного звіту.

Окрім цього, за січень-червень 2019 рокуФОП ОСОБА_1 було сплачено єдиного внеску на обов`язкове державне соціальне страхування в сумі 5 508,36 гривень, що також підтверджується копіями квитанцій.

Головним управлінням ДФС у Харківській області 10 липня 2019 року у відношенні фізичної особи ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) за єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який має сплачуватись адвокатом, як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (самозайнята особа) за №Ф-135926-17 в сумі 6 924,04 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зазначає наступне.

У цій справі спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 VI (далі Закон № 2464 VI).

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року №1162 (далі - Порядок № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162.

Судом встановлено, що позивач як фізична особа-підприємець перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску.

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).

За змістом наведених норм Порядку № 1162 взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок № 1162 не передбачає.

Судом встановлено, що позивач після отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.05.2005 № 1292 заяву за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав, відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з нормами Порядку № 1162.

Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

На виконання абзацу другого частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 101 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення № 101).

При застосуванні Положення № 10-1 до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в рішенні від 02 вересня 2019 року у зразковій справі № 520/3939/19 щодо оподаткування самозайнятої особи, яка одночасно зареєстрована як фізична особа-підприємець. Дослідивши додаток 8 до Положення № 101, яким передбачена форма витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначив, «що до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого законодавець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення № 10-1 не визначає.

Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 101 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність».

Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, суд доходить висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.

Доводи відповідача щодо обов`язку позивача формувати та подавати до органів доходів і зборів звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 (далі - Порядок № 435), передбачено, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

Положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

Виходячи з аналізу зазначених норм, Верховний Суд у рішенні від 02 вересня 2019 року у зразковій справі № 520/3939/19 зазначив, що «приписи пункту 16 Порядку № 435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону».

Враховуючи зазначене, суд вважає, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464-VI(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

Суд зазначає, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем, добросовісно виконувався обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ та обліковою карткою позивача , а тому відсутні підстави для формування та направлення позивачу спірних вимог про сплату боргу (недоїмки).

Згідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та як фізична особа-підприємець добросовісно виконувала обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ та обліковою карткою позивача , суд приходить до висновку, що відсутні підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у сумі 4100,00 грн., суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідачем надано до суду копії договору про надання правової допомоги б/н від 22.07.2019 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , акт приймання- передачі наданих послуг від 21.11.2019, копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю щодо адвоката Чарачанського О.О., копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.11.2019 №03/11, детальний опис наданих послуг від 21.11.2019.

Судом встановлено, що відповідно до наданих представником позивача документів оплата за договором здійснюється ОСОБА_1 за: підготовку та складання позовної заяви, участь у судових засіданнях, підготовку відповіді на відзив. Вартість робіт складає 4100 грн.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

В судовому засіданні представник відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв та доводів щодо неспівмірності витрат на оплату адвоката не висловлював.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позовні вимоги у справі №520/9235/19 задоволено, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а також те, що їх сума була обґрунтованою, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 100,00 грн.

Крім того, згідно з квитанцією від 11.09.2019 року № 4932810 позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-135926-17 від 10.07.2019, про сплату боргу (недоїмки) з Єдиного соціального внеску (ЄСВ) ОСОБА_1 у розмірі 6924,04 (шість тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 04 коп.) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (, індекс 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 100,00 (чотири тисячі сто) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 лютого 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.