Справа № 540/1576/20
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1576/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 18.03.2020 р. № 96 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 12.03.2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач не погоджується із відмовою відповідача у призначенні пенсії за вислугою років, так як загальний стаж роботи позивача станом на 01.03.2020 р. становить більше 32 років 4 місяців, а спеціальний стаж роботи позивача становить 27 років 10 місяців, що дає право на призначення заявниці пенсії за вислугу років.

Ухвалою судді від 19.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти адміністративного позову заперечив, зазначивши, що так як станом на 11.10.2017 року стаж позивачки є меншим 26 років 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії згідно з пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що 12.03.2020 року позивач звернулась з письмовою заявою до відділу з питань призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладу освіти відповідно до пункту «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем прийнято рішення № 96 від 18.03.2020 року, яким відмовлено в призначені пенсії за вислугою років посилаючись, що чинним законодавством передбачено право на пенсію за вислугу років станом на 11.07.2017 року за наявності спеціального стажу не менше ніж 26 років 6 місяців, а виходячи із розрахунку пенсійного органу у ОСОБА_1 є тільки 25 років 05 місяців 25 днів.

Однак, відповідно до записів трудової книжки виданої 27.08.1990 НОМЕР_1 ОСОБА_1 :

- у період з 27.08.1990 р. по 12.04.1995 р. працювала на посаді учителя початкових класів Новокаховської середньої школи;

- у період з 25.04.1995 р. по 22.12.1995 р. працювала на посаді вихователя дитячого комбінату «Журавлик» Новокаховського електромашино будівельного заводу;

- у період з 01.08.1997 р. по 26.02.2020 р. працювала на посаді вихователя та завідуючого педагогічною частиною Новокаховського дитячого кардіоревматичного санаторію «Дружба»;

- 26.02.2020 року звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Не погодившись з відмовою УПФУ, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось відповідачем у відзиві, що позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугою років 12.03.2020 року.

Отже на момент звернення із заявою про призначення пенсії за вислугою років спеціальний стаж позивача складав 27 років 10 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності вищезазначеної норми.

Крім того, стаж та період роботи позивача підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 та довідками про заробітну плату, архівними довідками, які містяться в матеріалах справи.

Стосовно посилань відповідача, що спеціальний стаж повинен обчислюватись станом на 11.10.2017 року та те, що станом на 11.07.2017 року позивач мала менше ніж 26 років і 6 місяців, суд зазначає наступне: 04 червня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16), яким вирішено:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

2. Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно дост.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, суд зазначає, що з 04 червня 2019 року, втратили чинність зазначені зміни до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з чим позивач набула право на пенсію за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а отже спірне рішення винесене протиправно та підлягає скасуванню.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 1681,60 грн., суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI).

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI).

Системний аналіз ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою (аналогічну правову позицію щодо сплати судового збору висловлено у постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 у справі № 21-3944а16).

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 18.03.2020 року № 96 та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Тобто, ОСОБА_1 заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та вказано спосіб поновлення порушеного права, за яку має бути сплачено судовий збір в розмірі 840,40 грн.

Натомість позивачем сплачено судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 840,40 грн. здійснюватиметься за умови подання позивачем відповідного клопотання.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , то на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії,6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії,6) про відмову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії,6) вирішити питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 березня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії,6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 102010200