Справа № 440/184/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 р.Справа № 440/184/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )"; визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Полтавській області щодо проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 по взаємовідносинах з ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" (), за результатами якої складено акт перевірки №1075/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 від 02.09.2019; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.10.2019 р. № , яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) на 749308,50 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями - 499539,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 249 769,50 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )"; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.10.2019 № , яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) на 749308,50 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями - 499539,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 249 769,50 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець про що свідчить запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.04.2006 № 2 010529. Основним видом діяльності є виробництво будівельних виробів із пластмас (код КВЕД 22.23) (а.с. 8-10). Також, ОСОБА_1 є платником податку на додану вартість про що свідчить копія свідоцтва № НОМЕР_2 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 06.01.2011 (а.с. 11), а відтак має право на формування податкового кредиту.

Листом від 06.05.2019 р. № ФОП/3/3290/16-31-13-05-19 ГУ ДФС у Полтавській області просило надати позивача протягом 15 робочих днів з дня наступного за днем отримання запиту інформацію, її документальне підтвердження, копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися ФОП ОСОБА_1 у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 з ПАТ "МК-171" (код ЄДРПОУ 1037494), ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" () та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () (а.с. 12-15).

Листом від 04.06.2019 р. № 25 ФОП ОСОБА_1 надав ГУ ДФС у Полтавській області письмові пояснення щодо запитуваних фактів та документи щодо взаємовідносин у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 з "АТ ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494), ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" () та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () (а.с. 16-20).

Наказом Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )" призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 по взаємовідносинах з ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () з 19.08.2019 тривалістю 5 робочих днів (а.с. 22).

Позивача повідомлено про проведення перевірки шляхом вручення останньому 01.08.2019 листа від 24.07.2019 № ФО/3/16-31-13-05-17 (а.с. 21) разом із копією наказу № 1932 від 19.07.2019 та повідомлення № 589 від 19.07.2019 (а.с. 23), про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 176 зворотній бік).

Отже, ФОП ОСОБА_1 повідомлено про дату, час та місце проведення документальної невиїзної позапланової перевірки у порядку визначеному статтями 42 та 79 Податкового кодексу України, що не заперечувалося позивачем.

Листом від 19.08.2019 № 35 позивач надав контролюючому органу документи, що стосуються господарських операцій з ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 (а.с. 24).

ГУ ДФС у Полтавській області з 19.08.2019 по 23.08.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 по взаємовідносинах з ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () за результатами якої складено акт № 1075/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 від 02.09.2019 (далі-акт перевірки) (а.с. 54-67).

Під час перевірки встановлено порушення позивачем пп. "а" п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 499539,00 грн, у т.ч. за грудень 2018 року у сумі 499539,00 грн.

Копію акту перевірки направлено ФОП ОСОБА_1 листом ГУ ДПС у Полтавській області від 02.09.2019 № ФОП/3/11/16-31-13-05-17 (а.с. 68).

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав до ГУ ДФС у Полтавській області заперечення на акт перевірки (а.с. 69-71).

Листом від 03.10.2019 № ФОП/3/696/16-31-33-05-17 ГУ ДПС у Полтавській області позивача повідомлено, що висновки акту перевірки від 02.09.2019 залишені без змін, а подане заперечення без задоволення (а.с. 103-105).

За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 № , яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) на 749308,50 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями - 499539,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 249769,50 грн. (а.с. 106).

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач подав до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 № (а.с. 108-111). Рішенням ДПС України від 19.11.2019 № 10036/6/99-00-08-05-04 продовжено розгляд скарги до 02.01.2020 (а.с. 113). Рішенням ДПС України від 26.12.2019 № 15586/6/99-00-08-05-04 податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 № залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 114-121).

Вважаючи наказ Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932, дії ГУ ДФС у Полтавській області щодо проведення документальної позапланової перевірки та податкове повідомлення-рішення від 08.10.2019 № протиправними, позивач до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ", суд першої інстанції зазначив, що приймаючи спірний наказ податковий орган діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Податковим кодексом України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 р. № , суд першої інстанції виходив з того, що операції позивача із ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" мали реальний характер, підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності. Контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема не надано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб товариства позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Крім того, наявний зв`язок між фактом придбання будівельних матеріалів і господарською діяльністю позивача, що має відповідні умови для результатів господарської і економічної діяльності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової перевірки суд першої інстанції дійшов до висновку, що податкова перевірка була проведена та за її результатами прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, а тому визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Полтавській області щодо проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 по взаємовідносинах з ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" (), за результатами якої складено акт перевірки №1075/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 від 02.09.2019 не призведе ефективного та повного поновлення порушеного права позивача, оскільки правові наслідки для останнього створює саме податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується фактично лише в частині задоволення позовних вимог, позивачем рішення суду не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції переглядається судове рішенні в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ст. 308 КАС України.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадовo0; особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Положеннями пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій; (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 ПК України.

Відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1. статті 16 ПК України встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів встановлене підпунктом 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: - податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; - акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень свідчить про те, що контролюючий орган з підстав та у порядку, визначеними у податковому законодавстві, наділений правом надсилати платникам податків письмові запити про надання інформації (пояснень) та документальних підтверджень, а платник податків, отримавши такий запит, зобов`язаний надати запитувану податковим органом інформацію та документи у визначений законом строк у випадку, якщо отриманий запит відповідає законодавчо встановленим вимогам щодо форми та змісту такого.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для проведення перевірки відповідач визначив пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно якого документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Листом від 06.05.2019 р. № ФОП/3/3290/16-31-13-05-19 ГУ ДФС у Полтавській області просило позивача протягом 15 робочих днів з дня наступного за днем отримання запиту, надати інформацію, її документальне підтвердження, копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися ФОП ОСОБА_1 у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 з ПАТ" ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494), ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" () та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" ().

У листі контролюючий орган посилався, як на підставу направлення запиту про отримання інформації, на аналіз даних Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами якого встановлено, що позивач мав господарські взаємовідносини з ПАТ "ПМК-171", ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН", які задіяні в міжрегіональних схемах ухилення від оподаткування в частині відмінності в номенклатурі придбаних і поставлених товарів (послуг) або поставки товарів (послуг) в обсягах більших, ніж придбання та формування схемного податкового кредиту для підприємств реального сектору економіки. З огляду на встановлення факту ризикових операцій платника податків та виникнення сумнівів стосовно здійснення господарських операцій виникла необхідність отримання їх документального підтвердження.

В рішенні суду першої інстанції зазначено, що оцінюючи лист від 06.05.2019 р. № ФОП/3/3290/16-31-13-05-19, суд зауважує, що у ньому жодним чином не наведено відомостей з посиланням на конкретну податкову інформацію, яка б свідчила про наявність порушення податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи саме платником податків, якому надсилався запит, а не його контрагентами. Вказав, що контролюючий орган надіслав позивачу лист від 06.05.2019 № ФОП/3/3290/16-31-13-05-19, який не відповідає вимогам приписів ст. 73 та пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Також суд вказав, що позивачем виконано власний обов`язок щодо надання інформації та документів на запит контролюючого органу.

З приводу наведених вище висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту запиту про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження вбачається, що за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що позивачем протягом грудня 2018 року надано ПАТ "ПМК-171" послуги капітального ремонту (перелік об`єктів та вид послуг вказано у запиті). Також вказано, що за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що позивачем протягом грудня 2018 року реалізовано будівельні матеріали та надано ТОВ "Компанія "ТОТАЛБУД" послуги капітального ремонту (перелік об`єктів та вид послуг вказано у запиті). Вказано, що податковий кредит позивачем сформовано за рахунок придбання будівельних матеріалів у ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН".

За результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ПАТ "ПМК-171", ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" задіяні в регіональних схемах ухилення від оподаткування в частині відмінності в номенклатурі придбаних і поставлених товарів (послуг) або поставки товарів послуг в обсягах більших, ніж придбання та формування схемного податкового кредиту для підприємств реального сектору економіки.

Таким чином, на підставі встановлених ризикових операцій платника податків, виникнення сумнівів стосовно факту здійснення господарських операцій є необхідність у співставленні даних первинних, бухгалтерських та інших документів з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися для з`ясування повноти відображення в обліку платника податків.

На підставі пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 розділу 1 та пп.73.3 ст.73 глави 7 розділу II Податкового кодексу України ГУ ДФС у Полтавській області просить протягом 15 робочих з дня наступного за днем отримання запиту, надати інформацію, її документaльнe підтвердження (засвідчені підписом суб`єкта господарювання його посадовою особою), копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують господарські відносини, вид, обсяг і якість їй та розрахунків, що здійснювалися ФОП ОСОБА_1 у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 з ПАТ "ПМК-171", ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН", зокрема, але не виключно, в інформації контролюючий орган просив висвітлити наступні питання із наданням відповідних підтверджуючих документів: 1) копії отриманих накладних, актів виконаних робіт, згідно яких було придбано (поставлено) товари (послуги); 2) копії укладених угод (договорів) купівлі-продажу з контрагентом-покупцем та контрагентом постачальником з усіма додатковими угодами, змінами, додатками, специфікаціями, заявками до них; 3) форма розрахунків з контрагентами покупцями та постачальником товарів (готівкова, безготівкова, вексельна, взаємозалік) з наданням підтверджуючих платіжних та розрахункових документів; 4) зазначити наявність чи відсутність заборгованості за поставлений (отриманий) товар (послуги); 5) документи, що підтверджують транспортування товару від продавця до покупця (товарно-транспортні накладні, копії договорів, укладених з підприємствами якими надані транспорті послуги тощо); 6) інформацію щодо зберігання товарів із наданням підтверджуючих документів; 7) документи, що підтверджують виконання будівельно-монтажних робіт, акти приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт, наданих послуг; 8) документи, що підтверджують використання товарно-матеріальних цінностей для виконання будівельно-монтажних робіт, а саме акти списання матеріалів (рами, стулки, профіля та ін. ).

Листом від 04.06.2019 р. на запит контролюючого органу позивач надано наступні пояснення та їх документальне підтвердження. Так, платник податків зазначив, що ФОП ОСОБА_1 має власну адміністративно-виробничу будівлю та особистий транспорт для здійснення перевезень вантажів та персоналу. Всі зареєстровані податкові накладні як ФОП ОСОБА_1 так і прийняті від постачальників були сформовані на підставі Актів виконаних робіт та видаткових накладних, які були сплачені в грудні 2018 року або в наступному періоді, також підтверджую факт здійснення операцій закупівлі та продажу товарів та виконання перелічених ремонтних робіт. Також частина товару була придбана в попередньому періоді. Ремонтні роботи виконувались в період з травня 2018 року по грудень 2018 року. Тому Акти виконаних робіт були підписані та оплачені в грудні 2018 р. На вимогу податкового органу ним надані копії первинних та інших документів згідно переліку (а.с. 16-20).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, в т. ч. що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Підставами направлення запиту є результати аналізу показників, що містяться у податковій інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до статей 72, 73 і 74 ПК України, що відповідно до п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України використовується для виконання покладених ня контролюючі органи завдань, а саме: даних Єдиного реєстру податкових накладних.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом запит на адресу позивача складений за результатами аналізу даних ЄРПН та на підставі встановлених ризикових операцій платника податків ФОП ОСОБА_1 , виникнення сумнівів стосовно факту здійснення господарських операцій, що викликало необхідність у співставленні даних первинних, бухгалтерських та інших документів з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися для з`ясування повноти відображення в обліку платника податків.

Зі змісту запиту контролюючого органу вбачається, що він містить конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства та стосується безпосередньо ФОП ОСОБА_1 .

Згідно правових висновків викладених в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі № 820/4605/17 вказано, що підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, викладено в новій редакції з урахуванням внесених змін Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яку доповнено змістом, що надає можливість проведення позапланової перевірки також у разі отримання податкової інформації, яка свідчить про порушення вимог податкового законодавства, при чому Суд наголошує, що змістова конструкція цієї норми обумовлює наявність інформації, як така, що допускає порушення, але не обов`язково. Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

Враховуючи те, що контролюючим органом проведено аналіз наданих документів та встановлено, що платником надано відповідь та копії документів листом за № 25 від 04.06.2019 (вх. № ФОП/3/35167/16-31 від 04.06.2019 р.), що не спростовували факт порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства (оскільки у наданому листі позивачем не надано всіх запитуваних документів, зокрема, не надано ТТН і не вказувалося про відсутність у позивача таких документів, хоча ці документи були в подальшому надані під час проведення позапланової документальної перевірки), колегія суддів вважає, що контролюючим органом було дотримано вимоги, передбачені ст. 73 ПК України, а тому у нього виникло право на видачу наказу про проведення податкової перевірки.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20 в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального права та без врахування вищенаведених обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2019 р. № , колегія суддів зазначає наступне.

На спростування висновків суду першої інстанції в цій частині, в доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , протягом грудня 2018 року надано ПАТ "ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494) послуги по капітальному ремонту покрівлі будівлі Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 35 "Берізка", капітальному ремонту покрівлі будівлі комунального закладу "Полтавська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 24 по вул. Шведська Могила, 12, капітального ремонту покрівлі будівлі комунального закладу "Полтавський НВК (ЗНЗ-ДНЗ) № 36 по вул. Агітаційна, 2 на суму ПДВ 188876,15грн., при відсутності достатньої кількості найманої праці та відсутності інформації щодо можливого залучення послуг сторонніх організацій, що надавали послуги ремонту. Крім того за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , протягом грудня 2018 року реалізовано будівельні матеріали ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД".

За результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ПАТ "ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494), ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" () та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" () задіяні в міжрегіональних схемах ухилення від оподаткування в частині відмінності в номенклатурі придбаних і поставлених товарів (послуг) або поставки товарів (послуг) в обсягах більших, ніж придбання та формування схемного податкового кредиту для підприємств реального сектору економіки.

Вказав, що при проведенні аналізу аналітичної системи 1C «Податковий блок» інформації по платнику ПДВ, згідно додатку 5 декларації з ПДВ по податковим зобов`язанням та податковому кредиту встановлено, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до операцій, які надають право на формування податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 499538,93 грн. за грудень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «ТОП БУД ДИЗАЙН» ().

У ході перевірки враховано податкову інформацію щодо ТОВ «ТОП БУД ДИЗАЙН» (), яка надійшла на адресу ГУ ДФС у Полтавській області з ГУ ДФС у Львівській області (лист-застереження від 15.05.2019 за № 3121/7/14.8-17 та результати опрацювання зібраної податкової інформації від 02.05.2019 за № 17/14.8/41518170 та від 10.06.2019 за № 165/7/55.12- 18/41518170 з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками за звітній період декларування ПДВ травень-червень, вересень - грудень 2018 року), згідно якої: «...TOB "ТОП Буд Дизайн" неодноразово доводився для відпрацювання ДФС України, як учасник схем постачання та використання сумнівного податкового кредиту (період: лютий -березень, травень - червень, серпень - листопад 2018 року). На час складання цього листа за даними підсистеми „Обмін податковою інформацією" 1C "Податковий блок" та підсистеми „Відпрацювання сумнівних операцій з ПДВ" АС „Аудит" наявна негативна податкова інформація щодо контрагентів ТзОВ „Топ Буд Дизайн". Зазначив, що згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва № 81058713 від 08.04.19, ТОВ „Топ Буд Дизайн" є фігурантом кримінального провадження за фактом скоєння злочину, передбаченого cт. 205, cт. 209, ст. 358 КК України.

Також апелянт вказує, що за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом грудня 2018 року надано ПАТ "ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494) послуги по капітальному ремонту покрівлі будівлі Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 35 "Берізка", капітальному ремонту покрівлі будівлі комунального закладу "Полтавська ЗОШ 1-ПІ ступенів № 24 по вул. Шведська Могила, 12, капітального ремонту покрівлі будівлі комунального закладу "Полтавський НВК (ЗНЗ-ДНЗ) № 36 по вул. Агітаційна, 2 на суму ПДВ 18876,15 грн, при відсутності достатньої кількості найманої праці та відсутності інформації щодо можливого залучення послуг сторонніх організацій, що надавали послуги ремонту.

Крім того за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом грудня 2018 року реалізовано будівельні матеріали ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" () та надано послуги на загальну суму ПДВ 1337736,28 грн., при відсутності достатньої кількості найманої праці та відсутності інформації щодо можливого залучення послуг сторонніх організацій, що надавали послуги ремонту.

Вказав, що придбання ФОП ОСОБА_1 у ТОВ «ТОП БУД Дизайн» документально оформлено згідно договору постачання № 012-7 від 01.12.2018 р., але у завіреній копії договору поставки № 012-7 від 01.12.2018 р. наданого ФОП ОСОБА_1 на документальну перевірку у пункті 10 «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» не міститься печатка постачальника ТОВ «Топ Буд Дизайн».

Також зазначив, що ФОП ОСОБА_1 на перевірку не були надані товарно-транспортні накладні на перевезення товару отриманого від ТОВ «ТОП БУД Дизайн» (). Згідно наданих документів не можливо встановити фактичну адресу отримання ФОП ОСОБА_1 будівельних матеріалів від ТОВ «ТОП БУД Дизайн». Відповідно до договору № 012-7 від 01.12.2018 року, місце постачання, адреса місцезнаходження складу не зазначена. Також, згідно договору поставка товару здійснюється на умовах його самовивозу Покупцем зі складу Продавця, але на перевірку товарно-транспортні накладні не надано. Отже, встановити фактичну адресу навантаження товару та місця зберігання товару, фактичного перевізника товару не має можливості.

З приводу наведених вище доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" (постачальник) укладено договір поставки № 012-7 від 01.12.2018 (далі-Договір) (а.с. 25-26), пунктом 1.1 якого передбачено, що на умовах, викладених у розділах даного Договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити будівельні матеріали в асортименті. Ціна товару, що постачається за цим Договором, визначається у гривнях і вказується у рахунках та видаткових накладних до даного Договору (пункт 2.1 Договору). Загальна сума договору становить 3000000,00 гривень, у тому числі ПДВ - 500000,00 грн (пункт 2.2 Договору). Товар за цим Договором постачається на умовах - склад продавця. За домовленістю сторін можливі інші умови поставки (пункт 3.1 Договору). Розрахунки за даним Договором проводяться покупцем шляхом перерахування, попередньої оплати грошових коштів у розмірі вартості партії товару на поточний рахунок постачальника (пункт 4.1 Договору).

На підтвердження відвантаження товару позивач надав копії видаткових накладних № РН-1200145 від 14.12.2018 на загальну суму 681425,94 грн., у тому числі ПДВ 113570,99 грн. (а.с. 27), № РН-1200143 від 14.12.2018 на загальну суму 596399,33 грн., у тому числі ПДВ 99399,89 грн. (а.с. 28), № РН-1200142 від 14.12.2018 на загальну суму 521290,37 грн., у тому числі ПДВ 86881,73 грн. (а.с. 29), № РН-1200144 від 14.12.2018 на загальну суму 625269,75 грн., у тому числі ПДВ 105878,29 грн. (а.с. 30), № РН-1200141 від 14.12.2018 на загальну суму 562848,16 грн., у тому числі ПДВ 93808,03 грн. (а.с. 31).

За результатами здійснення господарських операцій складено податкові накладні № 145 від 14.12.2018 на загальну суму 681425,94 грн., у тому числі ПДВ 113570,99 грн. (а.с. 32-33), № 143 від 14.12.2018 на загальну суму 596399,33 грн., у тому числі ПДВ 99399,89 грн. (а.с. 34), № 142 від 14.12.2018 на загальну суму 521290,37 грн., у тому числі ПДВ 86881,73 грн. (а.с. 35-36), № 144 від 14.12.2018 на загальну суму 625269,75 грн., у тому числі ПДВ 105878,29 грн (а.с. 37-38), № 141 від 14.12.2018 на загальну суму 562848,16 грн., у тому числі ПДВ 93808,03 грн. (а.с. 39-40).

На підтвердження проведених розрахунків позивачем надано копії платіжних доручень № 4078 від 28.12.2018 на суму 370000,00 грн. (а.с. 41), № 4108 від 09.01.2019 на суму 300000,00 (а.с. 42), № 4115 від 11.01.2019 на суму 300000,00 грн. (а.с. 43), № 4118 від 14.01.2019 на суму 300000,00 грн. (а.с. 44), № 4119 від 15.01.2019 на суму 500000,00 грн. (а.с. 45), № 4129 від 22.01.2019 (а.с. 46), № 4130 від 23.01.2019 на суму 300000,00 грн. (а.с. 47), № 4133 від 25.01.2019 на суму 300000,00 грн. (а.с. 48), № 4137 від 28.01.2019 на суму 327233,55 грн. (а.с. 39).

Також, позивачем на підтвердження реальності здійснення перевезень товару надано копії подорожніх листів № 240 від 14.12.2018 (а.с. 74), № 241 від 17.12.2018 (а.с. 76), № 242 від 19.12.2018 (а.с. 78), № 243 від 21.12.2018 (а.с. 80), № 244 від 25.12.2018 (а.с. 82) та товарно-транспортних накладних № 000000125 від 14.12.2018 (а.с. 75), № 000000126 від 17.12.2018 (а.с. 77), № 000000127 від 19.12.2018 (а.с. 79), № 000000128 від 21.12.2018 (а.с. 81), № 000000129 від 25.12.2018 (а.с. 83), № 00024581 від 14.12.2018 (а.с. 89), № 00024585 від 14.12.2018 (а.с. 90), № 00024581 від 17.12.2018 (а.с. 91), № 00024594 від 17.12.2018 (а.с. 92), № 00024602 від 19.12.2018 (а.с. 93), № 00024603 від 19.12.2018 (а.с. 94).

Факт наявності у позивача складських приміщень для провадження господарської діяльності підтверджено копією договору суборенди нежитлового приміщення № 56/1 від 01.11.2018, укладеного між ПП "Мегаполіс - Сервіс" (суборендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (суборендар), згідно з яким суборендодавець зобов`язується передати суборендарю в строкове платне користування виробничо-складське приміщення, що знаходиться у нежитловій будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 324,0 м2 , а суборендар зобов`язується прийняти дане приміщення, своєчасно оплачувати суборендодавцю плату за користування на умовах, визначених даним Договором та після припинення цього Договору повернути об`єкт суборенди суборендодавцю в належному стані (а.с. 95-100). Факт передачі складських приміщень підтверджується актом прийому-передачі приміщення від 01.11.2018 (а.с. 101) та актом про розмежування експлуатаційної відповідальності при експлуатації електромереж (комунікацій), електрообладнання суборендованого приміщення (а.с. 102).

Колегія суддів зазначає, що ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 3 цього Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Приписами ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з цією нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Перевіряючи правомірність прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної виходить з наступного.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд зазначає, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України. Досліджені первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону № 996-XIV, статті 44 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Що стосується посилання апелянта на негативну податкову інформацію щодо цього контрагента, суд зазначає, що податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічної звірки, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Посилання на те, що контрагент позивача є фігурантом у кримінальному провадженні, що ставить під сумнів реальність вчинення правочинів з цієї особою також є безпідставними, оскільки належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст.ст. 73, 74 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 КК України та ст. 212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Вироків у кримінальних провадженнях щодо фактів вчинення позивачем чи його контрагентами протиправних діянь контролюючим органом до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб`єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 р. справа № 826/8016/13-а, адміністративне провадження № К/9901/4058/18, від 10.09.2018 р. справа № 826/25442/15, адміністративне провадження № К/9901/24925/18, від 11.09.2018 р. у справі № 810/2677/17, адміністративне провадження № К/9901/47242/18 та ін.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Що стосується посилання апелянта на те, що у засвідченій копії договору поставки № 012-7 від 01.12.2018 у пункті 10 "Юридичні адреси та банківській реквізити сторін" не міститься печатка постачальника ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН", колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 581 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність печатки не є обов`язковою при здійсненні господарської діяльності, та наявність або відсутність відбитка печатки на документі не створює юридичних наслідків.

Щодо посилання апелянта на те, що до перевірки позивачем не надано товарно-транспортних накладних на перевезення товару, отриманого від ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН", колегія суддів зазначає. що перевезення товару здійснювалося як самостійно позивачем за допомогою власного транспорту, так і за допомогою залученого перевізника.

Так, позивачем на підтвердження реальності здійснення перевезень товару власним транспортом надано копії подорожніх листів № 240 від 14.12.2018 (а.с. 74), № 241 від 17.12.2018 (а.с. 76), № 242 від 19.12.2018 (а.с. 78), № 243 від 21.12.2018 (а.с. 80), № 244 від 25.12.2018 (а.с. 82) та товарно-транспортних накладних № 000000125 від 14.12.2018 (а.с. 75), № 000000126 від 17.12.2018 (а.с. 77), № 000000127 від 19.12.2018 (а.с. 79), № 000000128 від 21.12.2018 (а.с. 81), № 000000129 від 25.12.2018 (а.с. 83).

Також, позивачем надано копії договору № 01/21-2018-1 ППК про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом по Україні від 01.12.2018, що укладений між ФОП ОСОБА_2 (перевізник) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) (а.с. 84-88) та копії товарно-транспортних накладних № 00024581 від 14.12.2018 (а.с. 89), № 00024585 від 14.12.2018 (а.с. 90), № 00024581 від 17.12.2018 (а.с. 91), № 00024594 від 17.12.2018 (а.с. 92), № 00024602 від 19.12.2018 (а.с. 93), № 00024603 від 19.12.2018 (а.с. 94), які підтверджують факт отримання послуг по перевезенню товару від постачальника до покупця.

В наданих до суду ТТН пунктом розвантаження придбаного товару зазначено адресу: АДРЕСА_1 і саме за цією адресою позивачем орендуються складські приміщення, згідно договору суборенди нежитлового приміщення № 56/1 від 01.11.2018, укладеного між ПП "Мегаполіс - Сервіс" (суборендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (суборендар), що спростовує доводи апелянта про те, що .

Отже, наявність цих товарно-транспортних накладних спростовує доводи відповідачів щодо їх відсутності, а отже й щодо висновків про відсутності факту здійснення перевезень товару за цими господарськими операціями неможливо встановити фактичну адресу отримання позивачем будівельних матеріалів від ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН".

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем не надано свідоцтва про право власності на транспортний засіб - ТАТА (ДНЗ НОМЕР_3 ) та належність такого автомобіля не підтверджується даними ДПС, колегія суддів зазначає, що в самому акті перевірки міститься інформація щодо наявних у позивача власних транспортних засобів, зокрема і транспортного засобу - ТАТА (ДНЗ НОМЕР_3 ) із посиланням на реквізити свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, позивачем надавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТАТА (ДНЗ НОМЕР_4 ) під час процедури адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення.

Що стосується посилання апелянта на те, що у товарно-транспортних накладних, де автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_2 , № 00024581 від 14.12.2018, № 00024596 від 17.12.2018, № 00024603 від 19.12.2018 зазначений водій ОСОБА_3 та № 00024585 від 14.12.2018, № 00024594 від 17.12.2018, № 00024602 від 19.12.2018 зазначений водій ОСОБА_4 , але згідно баз даних ДПС у грудні 2018 року такі наймані працівники у ФОП ОСОБА_2 відсутні, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не впливає на реальність вчинення правочину, оскільки позивач не може нести відповідальність за дотримання вимог трудового законодавства з боку його контрагента. Крім того, податковим органом не враховано того, що вказані вище особи могли мати відносини з ФОП ОСОБА_2 на підставі цивільно-правових угод.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що операції позивача із ТОВ "ТОП БУД ДИЗАЙН" мали реальний характер, підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності. Контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема не надано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб товариства позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Крім того, наявний зв`язок між фактом придбання будівельних матеріалів і господарською діяльністю позивача, що має відповідні умови для результатів господарської і економічної діяльності.

Що стосується взаємовідносин позивача з ПАТ "ПМК-171" (код ЄДРПОУ 1037494) та ТОВ "КОМПАНІЯ "ТОТАЛБУД" (), колегія суддів зазначає, що порушення вимог податкового законодавства в цій частині зводяться до того, що ці контрагенти задіяні в міжрегіональних схемах ухилення від оподаткування в частині відмінності в номенклатурі придбаних і поставлених товарів (послуг) або поставки товарів (послуг) в обсягах більших, ніж придбання та формування схемного податкового кредиту для підприємств реального сектору економіки, але як вказувалося вище, контролюючим органом вироків у кримінальних провадженнях щодо фактів вчинення позивачем чи його контрагентами протиправних діянь контролюючим органом до суду не надано.

Що стосується відсутності відсутності достатньої кількості найманої праці та відсутності інформапії щодо можливого залучення послуг сторонніх організацій, що надавали послуги ремонту, колегія суддів зазначає, що контрагенти підприємства позивача не позбавлені залучати під час здійснення своєї діяльності осіб до виконання певних робіт на підставі цивільно-правових угод. При цьому, не надання позивачем таких угод під час проведення перевірки окремо не свідчить про неможливість здійснення господарських операцій, оскільки такі угоди не є документами первинного бухгалтерського обліку та не повинні бути в наявності підприємства позивача.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.10.2019 № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) на 749308,50 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями - 499539,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 249 769,50 грн.

Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20 в цій частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.07.2019 р. № 1932 "Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )" та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 440/184/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 21.09.2020 року