Справа № 400/1937/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. № 400/1937/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 18.11.2019 р. № 72; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення № 72 від 18.11.2019 року, яким виключено із страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року, зменшено коефіцієнт стажу з 0,41750 до 0,39750, зменшено розмір пенсії до 6603,92 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області:

- зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року на підстав архівних довідок від 30.07.2019 року № 04-02/276-425, від 09.01.2020 року № 04- 02/05-09, від 13.01.2020 року № 04-02/11417 та здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта стажу 0,41750 починаючи з 18.11.2019 року.,

- повернути ОСОБА_1 незаконно утримані кошти в сумі 1690,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з липня 2019 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 72 від 05.08.2019 року позивачу визначений страховий стаж 41 рік 09 місяців 17 днів. Коефіцієнт стажу становив 0,41750. Розмір пенсії становив 6939,94 грн., доплата за понаднормовий час -93,84 грн. Всього пенсійна виплата становила 7033,78 грн.

Рішенням № 72 від 18.11.2019 року пенсію перераховано. Виключено із страхового стажу періоди роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року, зменшено коефіцієнт стажу з 0,41750 до 0,39750, зменшено розмір пенсії до 6603,92 грн. Позивач не згоден з прийнятим рішенням, зменшенням розміру пенсії, зменшенням коефіцієнту стажу та стягненням суми коштів.

Відповідач надав відзив на позов, просив в задоволенні позову відмовити, вказавши що при призначенні пенсії позивачу було враховано стаж з 23.07.1985 по 09.07.1996 (згідно записів в трудовій книжці № 3 про прийняття та № 9 про звільнення).

Згідно запису № 6 в трудовій книжці позивача, період роботи з 01.04.1990 по 31.03.1992 не зараховується до загального безперервного трудового стажу (наказ від 01.04.1992 90-К).

Рішенням відповідача від 18.11.2019 № 72, пенсійну справу позивача було приведено у відповідність та виключено зі стажу роботи період з 01.04.1990 по 31.03.1992, згідно запису № 5 в трудовій книжці позивача. Внаслідок виключення зі стажу роботи позивача періоду з 01.04.1990 по 31.03.1992, зменшився коефіцієнт стажу. З огляду на це просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з липня 2019 року отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 72 від 05.08.2019 року позивачу визначено коефіцієнт стажу 0,41750 та обчислено пенсію. Розмір пенсії становив 6939,94 грн., доплата за понаднормовий час -93,84 грн. Всього пенсійна виплата становила 7033,78 грн.

Згодом відповідачем перераховано пенсію позивачу. Рішенням №72 від 18.11.2019 року виключено із страхового стажу періоди роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року, зменшено коефіцієнт стажу з 0,41750 до 0,39750, зменшено розмір пенсії до 6603,92 грн. Позивач звернувся на "гарячу лінію", а потім письмово з заявою від 15.01.2020 року, до якої повторно надав архівні довідки від 09.01.2020 року №04-02/05-09, що підтверджує утримання соціальних внесків до ПФУ з заробітку у період з 1990 доку по 1992 рік, та від 13.01.2020 року № 04-02/11-17, що підтверджує відсутність в документах архівного фонду ОАП "Південбудтранс" наказу від 01.04.1990 року № 90 на ОСОБА_1 про незарахування періоду з 01.04.1990 по 31.03.1992 року до загального трудового стажу.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Так зокрема статтею 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до наданої позивачем копії трудової книжки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював з 10.10.19988 року по 09.07.1996 року на підприємстві об`єднане автотранспортне підприємство "Південьтрансбуд" (перейменоване з Південно-український філіал "Донбасенергобудтранс", записи 5, 7-9).

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказаний періоди на вищезазначеному підприємстві.

Також в трудовій книжці є запис № 6 про те що "період роботи з 01.04.1990 по 31.03.1992 не зараховується до загального безперервного трудового стажу (наказ від 01.04.1992 90-К)".

Проте суд бере до уваги, те, що архівною довідкою від 13.01.2020 року № 04-02/11-17, копію якої надано до матеріалів справи повідомляється, "що в документах з особового складу архівного фонду - орендне автотранспортне підприємство "Південтрансбуд", наказ від 01.04.1992 року № 90 на гр. ОСОБА_1 про не зарахування періоду з 01 квітня 1990 року по 01 квітня 1992 року до загального трудового стажу відсутній. Крім того відповідно до архівної довідки від 09.01.2020 року № 04-02/05-09 вказано, що згідно документів архівного фонду-орендне автотранспортне підприємство "Південтрансбуд", гр. ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за 1990-1992 роки, з якої утримано соціальні внески та внески до Пенсійного фонду.

Отже, відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному

страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 56, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Тому не зарахування відповідачем періоду роботи позивача за 1990-1992 роки, з якої утримано соціальні внески та внески до Пенсійного фонду суд вважає необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року, на підставі архівних довідок від 30.07.2019 року 04-02/276-425, від 09.01.2020 року № 04- 02/05-09, від 13.01.2020 року № 04-02/11417 здійснивши перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта стажу 0,41750 починаючи з 18.11.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №72 від 18.11.2019 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1990 року по 31.03.1992 року, на підставі архівних довідок від 30.07.2019 року 04-02/276-425, від 09.01.2020 року № 04- 02/05-09, від 13.01.2020 року № 04-02/11417 здійснивши перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта стажу 0,41750 починаючи з 18.11.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник