Справа № 300/1766/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2020 р. справа № 300/1766/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправною відмову та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, -

ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 20.07.2020 звернулася в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримувала під час проходження служби.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при виключенні зі списків особового складу частини та звільненні її зі служби відповідачем нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, однак без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Позивач зазначає, що на момент звернення із позовом до суду є пенсіонером Міністерства оборони України та з 17.08.2017 отримує пенсію за вислугу років. Зважаючи на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 по справі №300/1555/19, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести з 17.08.2017 перерахунок та виплату пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та виплату суми перерахунку. Відповідач листом від 28.02.2020 у проведенні такого перерахунку відмовив, з посиланням на нормативні акти Міністерства оборони України, що на переконання позивача є неправомірним у зв`язку із чим, ОСОБА_1 просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно із вимогами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) (а.с.19-20).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 10.08.2020 за №350/484/1/1221 від 04.08.2020 (а.с.25-29). У відзиві представник відповідача щодо задоволення позову ОСОБА_1 заперечив, та в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", який визначає порядок нарахування одноразової грошової допомоги у пункті 38.6 розділу 38, зазначено, що військовослужбовцям, які звільнялися з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховувалась одноразова грошова допомога, включалися: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 №595 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", що визначала порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займали посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частин у пункті 8 зазначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Представник відповідача, посилаючись на вищезазначене, стверджує, що відповідач діяв відповідно до зазначених правових норм, а тому, висновки та вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню зважаючи на такі обставини.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних Силах України на посаді старшого механіка-телефоніста апаратної телефонного засекреченого зв`язку відділення телекомунікацій інформаційно-телекомунікаційного вузла батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03 липня 2017 року №17-РС позивача звільнено у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2017 року №152 виключено зі списків особового складу частини (а.с.7).
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 30.08.2019 ухвалено рішення в адміністративній справі №300/1555/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, згідно зі змістом якого, суд дійшов висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачувалась позивачу згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 за № 350/484/1/92 та з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії (а.с.10-12).
Враховуючи такий висновок суду позивач, з метою здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди звернулась 11.02.2020 із відповідною заявою до відповідача (а.с.13).
У відповідь на заяву ОСОБА_1 , відповідачем 28.02.2020 за №350/484/1/4/21 надано відповідь (а.с.14-16), в якій відповідач вказав, що системний аналіз положень Постанови КМУ №889, статей 9 і 15 Закону №2011-XII та Інструкції №550 дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена Постановою КМУ №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII, як така, що має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (надалі, також - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Положеннями пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України (надалі, також - КМУ) №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (яка діяла на момент звільнення позивач зі служби) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою КМУ від 13 березня 2013 року №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889» (яка діяла на момент звільнення позивача зі служби) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Отже в силу положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10 травня 2019 року у справі №820/5285/17.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач під час проходження служби отримувала щомісячну додаткову грошову винагороду. Наведене підтверджується копією довідки від 11.07.2019 №350/484/1/84, згідно із якою, щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% виплачувалась позивачу безперервно, починаючи з серпня 2015 року по серпень 2017 року (а.с.8).
Як уже зазначалось судом, позивача звільнено з військової служби на підставі пункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
При цьому, відповідачем відмовлено позивачу у перерахуванні та виплаті одноразової грошової допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з огляду на те, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Так, положеннями пункту 38.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (надалі - Інструкція №260) визначено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:
- звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);
- які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 38.1 цієї ж Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Отже, пунктом 38.1 Інструкції визначено розмір виплати одноразової грошової допомоги за відповідних умов, а положення пункту 38.6. зазначеної Інструкції визначають складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, при звільнені військових за перелічених у даному пункті підстав.
Відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550 (надалі, також - Інструкція №550) винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Разом з тим, застосовуючи вищезазначені Інструкції №260 та №550 як спеціальні нормативно-правові акти, що визначали структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Суд звертає увагу на те, що частиною 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та видів виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінено лише законодавцем.
Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягають приписи Закону №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону №2011-ХІІ.
Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у відзиві на позов.
Обґрунтовуючи власну позицію, представник відповідача 10.08.2020 долучив до матеріалів справи копію постанови, ухваленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.07.2020 по справі №820/5473/17, де Суд виснував, що перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої постановою Інструкції №260 не є необмеженим. Так, норми Інструкції №260 (пункт 38.1) та Інструкції №550 (пункт 8) містять застереження щодо винагород, які теж мають щомісячний характер, проте не включаються до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється саме розмір одноразових виплат, у тому числі і одноразової грошової допомоги при звільненні.
Представник просить суд врахувати дану позицію Суду під час вирішення цього адміністративного спору.
Зважаючи на вказане, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду за наслідком розгляду справи №240/5273/18 ухвалено постанову від 23.07.2020, де Суд вказав на те, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Оскільки останні 24 місяці перед звільненням позивача додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889 нараховувалась і виплачувалась йому щомісяця, що не заперечувалося та не спростовувалося відповідачем, підстави вважати таку винагороду одноразовим та нерегулярним видом грошового забезпечення відсутні.
За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд погодився із висновком суду першої інстанції що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення, з якого нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.
За таких обставин, при вирішенні даної адміністративної справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену саме у постанові від 23.07.2020 по справі №240/5273/18.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням нормативного аналізу та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно, всупереч приписам правових норм, відмовив позивачу у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди. Відтак, позовні вимоги суд вважає правомірними, належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів на підтвердження понесення ОСОБА_1 інших витрат пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у здійсненні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримувала під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.