Справа № 300/2353/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2353/19 пров. № А/857/2940/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, ухвалене суддею Матуляк Я.П. у м. Івано-Франківську в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/2353/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому просила визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати списати податковий борг в сумі 1819656,16 грн як безнадійний.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, є безнадійним, відмова та бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про виникнення та списання безнадійного боргу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є порушенням вимог Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що податковим законодавством встановлено обов`язок органу доходів і зборів прийняти рішення про списання податкового боргу в разі виникнення такого. Відповідно до Порядку №577 списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Суд наголосив, що звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції виснував, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, не приймаючи рішення про списання безнадійного податкового боргу по податку на доходи фізичних в сумі 57209,16 грн та з податку на додану вартість в розмірі 1762447,00 грн, що разом становить 1819656,16 грн, допустив протиправну бездіяльність всупереч положенням податкового законодавства та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, покликаючись на наявність ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року у справі №2а-3944/12/0970 про залишення без розгляду адміністративного позову про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Калуської об"єднаної податкової інспекції №/0 від 31.07.2008, вказує на відсутність правових підстав для визнання податкового боргу безнадійним.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, враховуючи положеня пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону №540-ІХ від 30.03.2020, зважаючи на особливості розгляду справи та з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги продовжено строк розгляду адміністративної справи.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 05.07.2006 по 12.01.2017 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебувала на обліку в контролюючому органі як платник податків.

У серпні 2019 року позивач звернулась до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із заявою про надання інформації щодо стану розрахунків останньої за податками, зборами та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 01.08.2019 (а.с.10).

Листом за № 1680/10/09-19-51-17 від 28.08.2019 відповідачем повідомлено, що станом на 27.08.2019 згідно даних інтегрованих карток платника в ІТС "Податковий блок" за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 1819656,16 грн, який виник на підставі ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 у справі № 2а-3944/12/0970, яка набрала законної сили 06.02.2013 (а.с.11).

29.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 28.10.2019, у якій просила прийняти рішення про виникнення та списання безнадійного податкового боргу, оскільки з моменту виникнення основної суми податкового боргу минуло більше 6 років у зв`язку з чим заборгованість позивача відповідно до статті 14 Податкового кодексу України визнається безнадійною та підлягає списанню разом із штрафними санкціями та пенею (а.с.12).

За наслідком розгляду заяви щодо списання податкового боргу Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом №509/10/09-19-51-10-16 від 13.11.2019 повідомило, що станом на 13.11.2019 згідно інтегрованих карток платника в ІС "Податковий блок" за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 1819656,16 грн, зокрема: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 57209,16 грн, який виник в результаті несплати податкових зобов`язань в сумі 57209,16 грн, нарахованих згідно акта перевірки №1292/17-02/ НОМЕР_1 від 18.07.2008 та податкового повідомлення-рішення № /0 від 31.07.2008; податок на додану вартість - 1762447,00 грн, який виник в результаті несплати податкових зобов`язань в сумі 936135,00 грн, нарахованих згідно акта перевірки №1292/17-02/ НОМЕР_1 від 18.07.2008 і податкового повідомлення-рішення №/0 від 31.07.2008 та в сумі 826312,00 грн штрафних санкцій, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення (форма Р) № /0 від 31.07.2008, який виник на підставі ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 по справі №2а-3944/12/0970, що набрала законної сили 06.02.2013. Окрім того, відповідач вказав, що приймати рішення про списання безнадійного податкового боргу є правом контролюючого органу і визначено підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, одночасно зазначивши, що станом на 13.11.2019 Калуським управлінням ГУ ДПС в Івано-Франківській області не винесено рішення про списання безнадійного податкового боргу (а.с.13).

Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 19-1.1.24. пункту 19-1.1. статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України ).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

У пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №844/24376 (далі - Порядок №577).

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що 26.09.2008 ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Калуської об`єднаної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 31.07.2008.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2010 року, адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2012, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2010 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 позовну заяву ОСОБА_1 до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення №/0 від 31.07.2008 - залишено без розгляду на підставі частини 3 статті 128 та частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (у відповідній редакції) (а.с.33).

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.02.2013 та з цієї дати податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, оскарження якого було предметом розгляду у межах адміністративної справи № 2а-3944/12/0970, набуло статусу узгодженого.

Доказів оскарження позивачем решти податкових повідомлень-рішень, несплата зобов`язань за якими також сформувала частину суми облікованого за позивачем податкового боргу, на розгляд суду не надано.

Відповідно до статті 101, підпункту 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймає контролюючий орган.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що безнадійний податковий борг підлягає списанню згідно із п.101.2.3 ст.101 Податкового кодексу України.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, зазначивши наступне.

Стаття 2 та частина 4 статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, повинні засвідчувати існування правовідносин і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

В контексті наведеного, в межах цього спору підлягають дослідженню обставини вчинення контролюючим органом відповідних дій (бездіяльності), що зумовили звернення позивача до суду з вимогою про зобов`язання податковий орган прийняти рішення про списання боргу ОСОБА_1 як безнадійного.

Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), досліджуючи складові принципу «належного урядування», наголошував на тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати «вигоду» від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Відтак підлягає перевірці наявність факту отримання Державою у ситуації, що склалася з позивачем, «вигоди» внаслідок невиконання списання податкового боргу позивача.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ, який був чинним до 1 січня 2011 року, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов`язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов`язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

При цьому слід зазначити, що строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом.

Також, колегія суддів зауважує, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Отже, виходячи з наведеного, зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, як правило, має передувати встановлення судом порушення діями та/або бездіяльністю цього суб`єкта прав позивача й, відповідно, визнання їх протиправними, що також випливає й зі змісту приписів статті 245 КАС України.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про передчасність звернення позивача до суду з даними вимогами, оскільки судом не встановлено обставин порушення діями/бездіяльністю відповідача інтересів позивача з огляду на те, що невчинення дій за зверненням позивача не є протиправною бездіяльністю. Звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу передбачається лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків та відповідно до пп.20.1.29 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України вчинення таких дій є правом контролюючого органу.

Крім того, судом не встановлено обставин вчинення контролюючим органом заходів, спрямованих на стягнення цієї заборгованості, зокрема шляхом формування позивачу податкової вимоги про її сплату.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання списати податковий борг в сумі 1819656,16 грн як безнадійний є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі № 300/2353/19 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Постанова складена і повному обсязі 18.09.2020.