Справа № 520/12930/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 р.Справа № 520/12930/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., повний текст складено 23.03.20 року по справі № 520/12930/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контракт Нерухомість"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , в якій просить зобов`язати відповідача знести самочинно збудовані будівлі, а саме: тамбур площею 1,1 кв.м., позначений в технічному паспорті від 22.03.2012, розробленого КП «Сумське МБТІ», справа 43818, під літерою «а4» та прибудову, позначеною літерою «а3» в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі звернення ОСОБА_2 , було проведено перевірку будівництва, яке проводив відповідач. За наслідками вказаної перевірки було встановлено, що відповідач здійснив самочинне будівництво, у зв`язку з чим позивачем був винесений припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. У подальшому, за наслідками перевірки було встановлено, що відповідач не виконав вказаний припис, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

04 березня 2020 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудовану будівлю, а саме: тамбур, позначений в технічному паспорті від 22.03.2012, розробленого КП «Сумське МБТІ», справа 43818, під літерою «а4» в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення в частині задоволення позову норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що за результатами технічного обстеження об`єкта: прибудова під літерою «а3», тамбур під літерою «а4» в АДРЕСА_1 не суперечить будівельним нормам. Також, зазначив, що експертом було встановлено правомірність збудованих споруд, а невідповідність відстані між конструкціями суміжних земельних ділянок не порушує ні чиїх прав, оскільки на будівництво було надано дозвіл власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Посилаючись на викладені доводи стверджує , що права ОСОБА_2 зовсім порушені не були, всі будівлі були збудовані відповідно до всіх норм та правил ДБН, які діють на сьогоднішній день та підтверджені в висновку експерта, Сумським окружним адміністративним судом в свою чергу не було досліджено та взято до уваги всіх доводів, які зазначалися представником ОСОБА_1 щодо правомірності всіх забудов, а також щодо зупинення провадження по справі для вмотивованого висновку експерта, який встановив правомірність всіх забудов. Таким чином, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Третя особа, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, вказав на незаконність збудованих приміщень прибудови під літерою «а3», тамбура під літерою «а4», а також на те, що дозволу на їх будівництво він не надавав. Просив вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині задоволених позовних вимог, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник позивача та третя особа не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника позивача та третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі звернення ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контрою Сумської міської ради (вх. 409/29.01-13 від 04.12.2018 року, а.с.12), відповідачем в період з 17.01.2019 по 30.01.2019 була проведена позапланова перевірка виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розділу VI «Опис виявлених порушень» Акту перевірки 1 від 08.01.2019, в ході позапланової перевірки було встановлено, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.12.2017, земельна ділянка площею 0,06 га (кадастровий номер :20:023:0066), за адресою: АДРЕСА_1 , є спільно-частковою власністю ОСОБА_1 48/100 на підставі дублікату договору дарування від 11.09.2012 та ОСОБА_2 52/100 на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 13.12.2013. Відповідно до інформації, наданої на запит до Департаменту забезпечення ресурсних платежів, на зазначеній земельній ділянці знаходиться приватний житловий будинок загальною площею 84,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., збудований у 1960 році.

За наявною у позивача інформацією у 2014 році за зверненням ОСОБА_2 , Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Перевіркою було встановлено, що гр. ОСОБА_1 у 2008 році самочинно, без дозволу на виконання будівельних робіт та будівельного паспорту (схеми забудови земельної ділянки) розробленого у відповідності до чинного законодавства, збудовані прибудови до житлового будинку: прибудова «а3», тамбур «а4» в АДРЕСА_1 .

30.09.2015 в Єдиному Державному реєстрі дозвільних документів зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , замовник будівництва - ОСОБА_1

11.12.2015 на вищезазначений об`єкт будівництва було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ? CM 67.

06.03.2018 рішенням Сумського окружного адміністративного суду декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції будинку CM30 від 30.09.2015 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації СМ67 від 11.12.2015 були скасовані. Відомості про отримання права власності на самочинно збудовані об`єкти у позивача відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач зазначає, що у ході позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що відповідачем було самочинно збудовано прибудови до житлового будинку: прибудова «а3», тамбур «а4» в АДРЕСА_1 , в належній йому частині житлового будинку без наявності будівельного паспорту та документів, що дають право на виконання будівельних робіт, що дає підстави вважати дані роботи самочинним будівництвом.

За результатами даного позапланового заходу було складено Акт 1 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.01.2019 та видано Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил 1 від 30.01.2019, термін виконання до 31.03.2019.

З метою перевірки вимог виконання умов припису відповідно до наказу начальника управління від 08.05.2019 у термін з 13.05.2019 року по 21.05.2019 року проводилась позапланова перевірка щодо виконання гр. ОСОБА_1 вимог Припису 1 від 30.01.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».

За результатами даного позапланового заходу було встановлено, що вимоги Припису 1 не виконано. Виявлені порушення не було усунуто, повідомлення про виконання вимог припису в термін, який ним був встановлений, до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не надходило.

Зазначене слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача знести самочинно збудовану будівлю, а саме: прибудову, позначену в технічному паспорті від 22.03.2012, розробленого КП «Сумське МБТІ», справа 43818, під літерою «а3» в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вказаний об`єкт був зазначений у технічному паспорті на житловий будинок (інвентаризаційна справа 18254, реєстраційний номер 16445), який складений та перевірений КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 17.08.2006 та з огляду на те, що відповідно до даних технічного паспорту від 17.08.2006, площа приміщення під літерою «а3» складала 7,1 кв.м., а у технічному паспорті від 22.03.2012, площа приміщення під літерою «а3» складає 10,5 кв.м., що вказує на ознаки перепланування вказаного об`єкту нерухомості, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані вимоги абз.2 ч.7 ст.376 ЦК України. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудовану будівлю, а саме: тамбур, позначений в технічному паспорті від 22.03.2012, розробленого КП «Сумське МБТІ», справа 43818, під літерою «а4» в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок, суд першої інстанції виходив з того, що прибудова «а4», як на момент проведення вищезазначених перевірок, так і на момент розгляду даної справи, є самочинним будівництвом, оскільки відсутня будь-яка дозвільна або погоджувальна документація на вказаний об`єкт, як і відсутнє зареєстроване на неї право власності, як наслідок, дії, вчинені відповідачем, порушують встановлений законом порядок виконання будівельних робіт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За приписами ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення самочинного будівництва.

Відповідно до ДБН А.2.2-3:2014 3.17 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Згідно із ДБН 3.2-2-2009 "Житлові будинки, реконструкція та капітальний ремонт" прибудова - це вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Статтями 26, 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

- отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

- розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації;

- виконання підготовчих та будівельних робіт;

- прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

- реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, міст збудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Положеннями частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що органи державного архітектурно-будівельного контролю мають право здійснювати контроль у разі виявлення факту самочинного будівництва. У ході здійснення такого контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, серед іншого, мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

З огляду на вищезазначені норми вбачається, що позов про знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування може бути пред`явлено органом державного архітектурно-будівельного контролю до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, прибудова «а4», як на момент проведення вищезазначених перевірок, так і на момент розгляду даної справи, є самочинним будівництвом, оскільки відсутня будь-яка дозвільна або погоджувальна документація на вказаний об`єкт, як і відсутнє зареєстроване на неї право власності, вказані обставини визнані усіма сторонами у даній справі, а тому, відповідно до ч.1 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

При цьому, відповідач, в установлений строк, добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача у збудованій прибудові до житлового будинку: прибудова «а3», тамбур «а4» в АДРЕСА_1 , є порушенням вимог ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", ч. 1 ст.38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 4 ст. 25 Закону України "Про основи містобудування".

Так, дії, вчинені відповідачем, порушують встановлений законом порядок виконання будівельних робіт, призводять до дезорганізації нормальної діяльності та виконання наданих законом повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю, порушують права та законні інтереси інших громадян, що може привести до заподіяння такими діями шкоди громадським інтересам, інтересам громадян тощо. Тобто, у даному випадку, суспільний інтерес переважає над приватним інтересом відповідача.

Крім того, до спірних правовідносин у частині вимог по об`єкту - прибудова «а4», не може бути застосовано абз.1 ч. 7 ст. 376 ЦК України, оскільки вищевказаний об`єкт був побудований без жодного погодженого (зареєстрованого) проекту, який би дозволяв відповідачу будівництво у вказаному місці.

Враховуючи те, що об`єкт - прибудова «а4» в АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом, як такий, що збудований без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, містобудівної документації, затвердженого у встановленому порядку проекту або будівельного паспорту, колегія суддів вказує на обгрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудований тамбур «а4» в АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач в ході розгляду справи не довів правомірність будівництва прибудови «а4», в свою чергу позивач, довів обгрунтованість позову в частині задоволених позовних вимог.

Доводи апелянта на те, що експертом було встановлено правомірність збудованих споруд, будівлі були збудовані відповідно до всіх норм та правил ДБН, а невідповідність відстані між конструкціями суміжних земельних ділянок не порушує ні чиїх прав, оскільки на будівництво було надано дозвіл власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Декабристів, буд.49, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Так, експертом було наголошено, що згідно проведеного дослідження, збудовані за адресою: АДРЕСА_1 , споруди тамбуру, позначеному в технічному паспорті від 22.03.2012 року літерою «а4», площею 1,1 кв. м. та прибудови, позначеної в технічному паспорті від 22.03.2012 року літерою «аЗ», що складаються з коридору 1-9 площею 3,5 кв. м., санвузла 1-10 площею 5,2 кв. м. відповідають п. 5.20 та 5.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення щодо планувальних характеристик та не відповідають п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12.2019 «Планування та забудова територій» щодо відстані не менше ніж 1,0 м від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку до межі суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Тобто, експертом прямо зазначено про невідповідність будівлі під літерою «а4» п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12.2019 «Планування та забудова територій». Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу третя особа звертала увагу на те, що будь-яких дозволів на будівництво не надавала, а спростування зазначеного в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та наявність підстав для зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудовану будівлю, а саме: тамбур, позначений в технічному паспорті від 22.03.2012, розробленого КП «Сумське МБТІ», справа 43818, під літерою «а4» в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі № 520/12930/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 21.09.2020 року