Справа № 160/4945/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року Справа № 160/4945/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника відповідача: Кравченка М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Любимівський кар`єр" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
- зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити залік надміру сплачених коштів у сумі 873000 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом, у зв`язку з нарахуванням штрафних санкцій, нарахованих у період дії договору про розстрочення податкового боргу № 8 від 05.06.2019, укладеного на підставі рішення № 8 про розстрочення податкового боргу в порядку, передбаченому ст. 100 ПК України, прийнятого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області. Означене суперечить положенням п.3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, відповідно до якого з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) пеня та штрафи на розстрочений податковий борг не нараховуються.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року відкрито провадження у справі № 160/4945/20, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30 червня 2020 року о 10:30.
23.06.2020 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивачем зазначено, що у період з 21 квітня 2020 року по 05 червня 2020 року з метою уникнення негативних наслідків застосування штрафних санкцій позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Любимівський кар`єр» на виконання оскаржених рішень добровільно сплачено податкові зобов`язання на суму 873000 грн., що підтверджується доданими до заяви платіжними дорученнями. З урахуванням приписів підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом, позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити залік надміру сплачених коштів у сумі 873000,00 грн.
15.07.2020 позивачем подані додаткові пояснення у справі щодо заявленої ТОВ «Любимівський кар`єр» вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, згідно з якими посилаючись на ч.1 ст.2 КАС України, ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» позивач наголосив, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 160/4945/20 суд здійснив заміну відповідача - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області як належного відповідача у справі.
У судове засідання 08 вересня 2020 року представник позивача не з`явився, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні 08 вересня 2020 року заперечив проти заявленого адміністративного позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 05 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення № 8 про розстрочення податкового боргу в порядку передбаченому ст. 100 ПК України.
05 червня 2019 року між відповідачем та позивачем укладено договір № 8 про розстрочення податкового боргу (далі - договір) грошового зобов`язання з рентної плати на суму 1825241,31 грн.
На підставі означеного акта контролюючим органом прийняті податкові повідомлення - рішення, а саме:
Не погодившись із прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся із означеним позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства та Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 574.
Так, відповідно до статті 100 ПК України, розстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу на підставі заяви платника податків.
Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.
Розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу надається окремо за кожним податком і збором.
Строки сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення, відстрочення.
Відповідно до п.п. 100.12.2. п. 100.12 ст. 100 ПК України, договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані: з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу.
Пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 визначено, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для правового висновку про те, що з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) пеня та штрафи на розстрочений податковий борг не нараховуються.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити залік надміру сплачених коштів у сумі 873000,00 грн. суд зазначає таке.
Відповідно до п.п. 1 п. 1 розділу II Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку відповідно до переліку форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).
Первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема, рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені / суми єдиного внеску за результатами судового оскарження).
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Способи захисту права, як передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності щодо захисту прав.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до частини 2 статті 5 цього Кодексу захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З наведених норм процесуального законодавства слідує, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 825/999/17 зазначив, що у справах, в яких встановлено протиправність дій податкового органу щодо нарахування Товариству пені, належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення пені.
Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31 січня 2020 року (справа № 560/4131/18).
Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Любимівський кар`єр» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування в електронній системі обліку податків шляхом зарахування в індивідуальній картці платника податків ТОВ «Любимівський кар`єр» надмірно сплачених коштів у сумі 873000 грн. 00 коп.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Любимівський кар`єр» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 9716 (дев`ять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 46 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова