Справа № 160/12244/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/12244/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. (суддя Дєєв М.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі

в с т а н о в и В:

05.12.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, де просив стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 р. по 26.09.2018 р. в розмірі 322 012 грн 10 коп без утримання податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. по справі № 804/7040/16, що набрало законної сили 26.09.2018 р. за період з 26.09.2018 р. по день розгляду позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в часині позовних вимог щодо стягнення з Прокуратури Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 р. по день поновлення на посаді.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтоване відсутністю підстав та законних можливостей для зобов`язання відповідача вчинити дії, що й без того вчиняються у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р., та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що висновки суду є помилковими, і жодне повідомлення відповідача не було доставлено позивачу та в матеріалах справи відсутні докази розміщення повідомлень на веб- сайтах.

На апеляційну скаргу позивача відповідачем надано відзив, де зазначили, що виконуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. по справі № 804/7940/16, наказом Генерального прокурора України № 32к від 25.02.2019 р. скасовано наказ Генерального прокурора України № 250к від 20.10.2016 р. про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Дніпропетровської області та з органів прокуратури в зв`язку зі скороченням кількості прокурорів органу прокуратури та наказ Генерального прокурора України від 14.04.2017 р. № 92-к щодо зміни дати звільнення ОСОБА_1 і поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпропетровської області з 02.11.2016 р. 12.03.2019 р. прокуратурою області подано заяву про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.018 р. і при розгляді даної заяви під час судового засідання була присутня представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Покотило Д.Ю. Крім того, зазначили, що відділом фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області проведено нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 414 810,71 грн, але ОСОБА_1 до роботи не став та реквізитів для перерахування нарахованих коштів не надав. Про виконання рішення суду неодноразово на адресу позивача направлялися листи, що повернулися за закінченням терміну зберігання, аналогічні листи продубльовані на електронній пошті, що ОСОБА_1 вказав в своєму зверненні, а також до офіційного сайту прокуратури Дніпропетровської області в розділі «Про прокуратуру» у структурі внесені зміни, а саме, оприлюднено посаду заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вважають, що ОСОБА_1 обізнаний про виконання рішення суду і нараховані кошти не виплачені виключно з вини ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. по справі № 804/7940/16 визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 20.10.2016 р. № 250к; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпропетровської області 02.11.206 р. та зобов`язано Прокуратуру Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2016 р. по день поновлення на посаді.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 р. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.29018 р. скасовано, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. - залишено в силі.

З матеріалів справи слідує, що 19.12.2018 р. Прокуратура Дніпропетровської області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 р. вказану заяву залишено без розгляду.

Крім того, судом встановлено, що виконуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. наказом Генерального прокурора України № 32к від 25.02.2019 р. поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпропетровської області з 02.11.2016 р. та листами від 26.02.2019 р. 08.04.2019 р. 31.05.2019 р., 21.06.2019 р.. 13.08.2019 р., 13.09.2019 р., направленими на адресу позивача, що зазначена в позові, неодноразово повідомляли про поновлення його на посаді, в зв`язку з чим просили з`явитися до прокуратури області для ознайомлення з наказом та стати до роботи.

Згідно акту від 25.02.2019 р. заступником начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби - начальником управління роботи з кадрами та персоналом державної служби Генеральної прокуратури України Садовим М.В. з мобільного телефону в 10.45 здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 в ході чого проінформовано, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. наказом Генерального прокурора України № 32к від 25.02.2019 р. поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпропетровської області з 02.11.2016р., а також доведено ОСОБА_1 про необхідність прибути до прокуратури Дніпропетровської області для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі і приступити до покладених обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ознайомлений з наказом Генерального прокурора України № 32к від 25.02.2019 р. - 29.10.2019 р. в 13.30.

Крім того, судом встановлено, оскільки трудова книжка після звільнення ОСОБА_1 перебувала у нього, внесення відповідачем відповідного запису про поновлення на роботі не було можливим.

Також з матеріалів справи слідує, що 26.02.2019 р. ОСОБА_1 звертався до Генерального прокурора України, де з врахуванням подання прокуратурою Дніпропетровської області заяви про роз`яснення рішення суду та хвороби ОСОБА_1 , просив повернутися до питання відновлення на посаді після надання судом роз`яснення щодо механізму виконання рішення суду, але листом від 06.03.2019 р. Генеральна прокуратура України повідомила ОСОБА_1 про те, що правові підстави для невиконання судового рішення - відсутні.

З матеріалів справи слідує, що згідно актів №1 від 27.02.2019 р., №2 від 01.04.2019 р., №3 від 02.05.2019 р., №4 від 03.06.2019 р., №5 від 01.07.2019 р., №6 від 01.08.2019 р., №7 від 22.08.2019 р., №8 від 02.09.2019 р., №9 від 01.10.2019 р., №10 від 16.10.2019 р., №11 від 22.10.2019 р. «про відсутність на робочому місці» заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_1 був відсутній на роботі без попередження про відсутність відповідно 25, 26.02.2019 р., з 27.02. по 01.04.2019 р., з 01.04.по 02.05.2019 р., з 02.05. по 03.06.2019 р., з 03.06. по 01.07.2019 р., з 01.07. по 01.08.2019 р., з 01.08.по 22.08.2019 р., з 23.08.по 02.09.2019 р., з 03.09. по 01.10.2019 р., з 02.10. по 16.10.2019 р., з 17.10.по 22.10.2019 р.

Судом встановлено, що листом від 22.08.2019 р. прокуратура Дніпропетровської області зверталася до Генерального прокурору України, де посилаючись на той факт, що ОСОБА_1 до роботи не приступив, на телефонні дзвінки не відповідає та про своє місцезнаходження керівництву прокуратури області не повідомляє, просили розглянути питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури в порядку дисциплінарного провадження на підставі ст.ст. 9,43,49,77 Закону України «Про прокуратуру» та п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Генерального прокурора України № 446к від 22.10.2019 р. звільнено ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.10.2019 р., про що 29.10.2019 р. позивач ознайомлений.

Згідно інформації прокуратури Дніпропетровської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2016 р. по день поновлення на посаді ОСОБА_1 , тобто, по 24.02.2019 р. нарахований в сумі 414 810,71 грн (без відрахування податків), але не перерахований позивачу, протягом 2019 р. та на теперішній час у прокуратурі області відсутня інформація про реквізити банківських (карткових) рахунків ОСОБА_1 , на які можливо було б перерахувати нараховані йому кошти і дані реквізити не зазначено в рішенні суду, в зв`язку з чим прокуратура області позбавлена можливості перерахувати кошти ОСОБА_1 .

Статтею 235 КЗпП Україи передбачено, що «У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу».

Як вбачається з матеріалів справи, після набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р, позивач був поновлений на посаді заступника прокурора Дніпропетровської області з 02.11.2016 р., що підтверджується наказом Генерального прокурора України № 32к від 25.02.2019 р.

Крім того, встановлено, що при поновлення позивача на посаді, відповідачем був нарахований середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, але не виплачений з вини позивача по справі.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що «У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки».

Однак, як слідує з матеріалів справи, відповідач не відмовляв позивачу у виконанні рішення, а, навпаки, поновив його на посаді та здійснював активні дії щодо виконання рішення, але не мав можливості перерахувати ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу із - за відсутності банківських реквізитів, а тому затримка виконання рішення суду відбулася з незалежних від відповідача причин, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова