Справа № 640/605/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/605/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Бабій Х.М.,

від відповідача (апелянта): Корнейчук О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.09.2019 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при декларуванні високовольтних вводів для трансформаторів позивач керувався чинним на момент декларування законодавством, зокрема Законом України "Про митний тариф України", Наказом ДФС України від 09.06.2015 № 401 "Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності", які не містили будь-які обмеження щодо класифікації відповідного товару за кодом УКТ ЗЕД 8546 20 00 10. Водночас при прийнятті спірних рішень відповідач не дослідив характеристики товару та їх опису, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків, як наслідок, прийняття протиправних рішень щодо нарахування позивачу податкових зобов`язань.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від від 13.09.2019 № та № .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Офісом великих платників податків ДФС подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на доводи аналогічні викладеним в Акті перевірки та разом з цим наголошує, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення є правомірними та обґрунтованими.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи при митному оформленні товарів позивач на підставі товаросупровідних документів, декларацій країни-відправника, сертифікатів про походження EUR1, технічної документації виробників товарів класифікував товар: високовольтні вводи для трансформаторів за кодом УКТ ЗЕД 8546 20 00 10, а саме:

високовольтний ввід ETFt 1175-363-1250 В Е9 spez (митна декларація від 18.12.2017 №UA204040/2017/010612);

високовольтний ввід STARIP 550-126-800 ЕЗ (митна декларація від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340);

високовольтний ввід ETFt 1175-363-2000 D Е6 (митна декларація від 07.11.2018 №UA504070/2018/202450);

високовольтний ввід ГКР ІІ-30-800/315 ОІ/ИВУЕ.686356.165 (митна декларація від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551);

високовольтний ввід ГКР ІІ-30-800/315 ОІ/ИВУЕ.686356.165 (митна декларація від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553).

Ставка ввізного мита - 1 %.

Вказані декларації були прийняті посадовими особами Рівненської та Миколаївської митниць ДФС без заперечень, у тому числі, щодо коду товару 8546 20 00 10.

19 липня 2019 року Офісом ВПП ДФС було направлено запит ДП «НАЕК «Енергоатом» про надання документів та відомостей з метою повного та якісного з`ясування обставин щодо правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД, а саме техніко-технологічну документацію, сертифікати якості, специфікації, каталоги, технічну документацію виробника з перекладом, інші документи, що підтверджують інформацію яка може бути визначальною для класифікації вказаних товарів. Вказану інформацію зобов`язано надати протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (том 1 а.с. 52-53).

У відповідь на вказаний запит податкового органу, який був отриманий позивачем 25 липня 2020 року) ДП «НАЕК «Енергоатом» 07 серпня 2019 року було направлено копії паспортів на трансформаторні вводи, копії декларацій країни-відправника, копії сертифікатів EUR.1, копію «Керівництва з монтажу, експлуатації, технічного обслуговування на конденсаторний ввод. Серія ETF/ETFt (витяг), копії технічних специфікацій, копію «Керівництва з експлуатації» (том 1 а.с. 54, 96-194).

12 серпня 2019 року було ДП «НАЕК «Енергоатом» отримано повідомлення Офісу ВПП ДФС від 08 серпня 2019 року № 123 у якому останнім зазначалось, що на підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, ст. 345, п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України та наказу Офісу ВПП ДФС від 07.08.2019 № 1602 з 19.08.2019 протягом 3х робочих днів буде проведено документальну невиїзну перевірку з питань правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів за товарною під категорією , щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями від 18.12.2017 №UA204040/2017/010612, від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340, №UA504070/2018/202450, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551 та від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553 (том 1 а.с. 55).

З наявного у матеріалах справи Акта від 23 серпня 20119 року № н34/19/28-10-14-03-03/ вбачається, що Офісом ВПП ДФС проведена документальна невиїзна перевірка ДП "НАЕК "Енергоатом" з питань правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів за товарною підкатегорією 8546 20 00 10, щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями від 18.12.2017 №UA204040/2017/010612, від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340, від 07.11.2018 №UA504070/2018/202450, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553 (том 1, а.с. 58-72).

У п. 2.6 вказаного Акту перевірки зазначено, що в ході документальної невиїзної перевірки використовувалися надані декларантом документи, а також листи ДФС України від 19.12.2018 №39519/7/99-99-19-03-02-17 «Про класифікацію згідно з УКТ ЗЕД електричних вводів», від 15.07.2019 №22415/7/99-99-19-03-03 «Щодо класифікації товару «Високовольтні вводи для трансформаторів...», від 20.06.2019 №3962/8/28-10-14-03-03 «Про надання методологічної допомоги», лист Миколаївської митниці ДФС від 24.04.2019 №2202/7/14-70-19-13 «Про проведення перевірки ДП «НАЕК «Енергоатом».

За результатом проведення вказаної документальної невиїзної перевірки контролюючим органом було встановлено наступні порушення суб`єктом господарювання:

- Закону України від 19.09.2013 № 584-VII "Про митний тариф України", п.п. г) п. 5 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України щодо невірної класифікації товарів (замість товарної підкатегорії 8535 90 00 00 - ставка ввізного мита - 5,0 % (в тому числі з урахуванням положень Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом (преференція по миту 410) 2017 рік - 2,5 % спосіб платежу 01, 2,5 - спосіб платежу 06; 2018 рік - 1,3 % - спосіб платежу 01, 3,7% - спосіб платежу - 06), застосована товарна підкатегорія 8546 20 00 10 - ставка ввізного мита - 1,0 % (в тому числі з урахуванням положень Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом (преференція по миту 410) 2017 - 2018 роки 0,0 % - спосіб платежу 01, 1,0 - спосіб платежу 06), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 1 065 279,08 грн;

- п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 213 055,82 грн.

Позивач із вказаними висновками Акту перевірки не погодився та подав до податкового органу заперечення від 02.09.2019 № 11799/16 (том 1 а.с.73-75).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищенаведених висновків Акту перевірки відповідачем 13 вересня 2019 року було прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України на загальну суму 319 583,74 грн., з яких 213 055,82 грн. - сума податкового зобов`язання та 106 527,92 грн - штрафні санкції;

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на загальну суму 1 433 368,62 грн., з яких 1 065 279,08 грн. - сума податкового зобов`язання за вказаним платежем та 368 089,54 грн - штрафні санкції (том 1 а.с. 81-84).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаних податкових повідомлень - рішень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач при декларуванні товару керувався чинним на той час законодавством, зокрема Законом України "Про митний тариф України", наказом ДФС України від 09.06.2015 № 401 "Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності", які не містять обмежень щодо класифікації високовольтних вводів для трансформаторів за кодом УКТ ЗЕД 8546 20 00 10 та правомірно задекларував товар "Високовольтні вводи для трансформаторів" із зазначенням товарної підкатегорії 8546 20 00 10 - ізолятори електричні керамічні з металевими деталями (високовольтні вводи для трансформаторів).

За наведених обставин та враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання Митного кодексу України та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (ст.1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI).

Відповідно до частини першої статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом.

Зокрема, відповідно до підпункту г) пункту 5 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України, до декларації декларантом вносяться відомості про код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 67-69 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України (ч. 1 ст. 67 МК України).

Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД передбачає: відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД (ст. 68 МК України).

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч.2-4 ст.69 МК України).

Приписами ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України регламентовано, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Разом з цим, положеннями ч. 3 ст. 345 Митного кодексу України встановлено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно з приписами ст. 251 Митного кодексу України редметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Аналогічні правові норми щодо проведення документальної невиїзної перевірки визначено положеннями статті 79 Податкового кодексу України якими передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом. Приписи цієї статті встановлюють, що перевірка проводиться за умови вручення платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, аналіз змісту наведених норм Митного та Податкового кодексів України дає підстави для висновку, що проведення перевірки можливе за умови прийняття наказу, вручення наказу та повідомлення. Наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов`язково має містити підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд про що останнім неодноразово зазначалось у прийнятих судових рішеннях, зокрема, постанові від 12 червня 2020 року по справі №808/529/17. У вказаній постанові Верховний Суд наголошує, що наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов`язково має містити визначені частиною другою статті 351 Митного кодексу України підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.

У постанові 08 серпня 2019 року по справі № 2а/0370/3145/11 колегія суддів погодилась з висновком суду апеляційної інстанції, зазначаючи, що згідно правової позиції Верховного Суду України в подібних правовідносинах класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує (стаття 69 МК). Аналіз зазначених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вирішучи даний спір зазначив, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань у зв`язку з виявленням помилки у класифікації товару.

При цьому, судова колегія враховує, що відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказані норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, а також доводи позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу, колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять відповідного наказу про проведення перевірки, а також доказів про його вручення суб`єкту господарювання. Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів які б свідчили про виявлення контролюючим органом ознак порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи, а також в чому саме вони полягають. Також, на підставі наявних у матеріалах справи документів, судом апеляційної інстанції не встановлено відомостей про отримання контролюючим органом інформації про такі порушення позивачем від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Натомість, як стверджує позивач, підтверджується матеріалами справи та не було спростовано Офісом ВПП ДФС, митні декларації ДП «НАЕК «Енергоатом» від 18.12.2017 №UA204040/2017/010612,від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340, №UA504070/2018/202450, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551 та від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553 були прийняті посадовими особами Рівненської та Миколаївської митниць ДФС без заперечень, у тому числі, щодо коду товару 8546 20 00 10.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вирішенні спорів даної категорії справ, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень. Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, про порушення платником податків норм митного законодавства, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для проведення документальної невиїзної перевірки з питань правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів за товарною під категорією , щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями від 18.12.2017 №UA204040/2017/010612, від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340, №UA504070/2018/202450, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551 та від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553.

Отже, за встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин відповідач не мав повноважень самостійно визначати код задекларованого товару, оскільки останнім не доведено наявності правових підстав для проведення перевірки позивача з питань правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів за товарною підкатегорією 8546 20 00 10.

Щодо посилання апелянта на листи ДФС України від 19.12.2018 №39519/7/99-99-19-03-02-17 «Про класифікацію згідно з УКТ ЗЕД електричних вводів», від 15.07.2019 №22415/7/99-99-19-03-03 «Щодо класифікації товару «Високовольтні вводи для трансформаторів...», від 20.06.2019 №3962/8/28-10-14-03-03 «Про надання методологічної допомоги», лист Миколаївської митниці ДФС від 24.04.2019 №2202/7/14-70-19-13 «Про проведення перевірки ДП «НАЕК «Енергоатом», то судом першої інстанції було правильно встановлено, що вказані листи були прийняті контролюючим органом вже після здійснення позивачем митного оформлення товару за митними деклараціями від 18.12.2017 № UA204040/2017/010612, від 22.10.2018 №UA204040/2018/011340, №UA504070/2018/202450, від 21.11.2018 №UA504070/2018/202551 та від 21.11.2018 №UA504070/2018/202553.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 9 Положення про Державну фіскальну службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 нормативно-правовими актами, які ДФС видає в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну є накази організаційно-розпорядчого характеру.

Натомість, листи ДФС не є нормативно-правовими актами та мають виключно рекомендаційний характер.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що використання податковим органом у ході проведення перевірки зазначених листів фіскального є протиправним.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, судом встановлено що відповідно до пояснень до товарної позиції 8546, затверджених Наказом ДФС № 401 від 09.06.15 за товарною позицією 8546 20 00 10 визначаються ізолятори електричні керамічні з металевими деталями (високовольтні вводи для трансформаторів).

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідних змін до митного тарифу України та пояснень УКТ ЗЕД станом на час митного оформлення вказаного товару позивачем внесено не було.

Натомість, як правильно було зазначено судом першої інстанції, відповідно до вказаних Пояснень, у товарній позиції 8535 визначено електричну апаратуру для комунікації або захисту електричних кіл чи для приєднання до електричних кіл або в електричних колах (наприклад, вимикачі, перемикачі, роз`єднувачі, запобіжники плавкі, блискавковідводи, обмежувачі напруги, пристрої для гасіння стрибків напруги, штепсельні вилки і розетки та інші з`єднувачі, коробки з`єднання), для напруги понад 1 000 В.

У пункті (6) загальних положень Пояснень до товарної групи 85 зазначено, що у товарних позиціях 8535-8536 класифікуються деякі електротехнічні вироби, які, як правило, самостійно не застосовуються, але розраховані на виконання визначеної функції як компоненти в електротехнічному обладнані, наприклад, перемикачі, плавкі запобіжники, з`єднувальні коробки і т.д. (товарна позиція 8535 або 8536).

У свою чергу, судом на підставі наявних у справі доказів (Технічної специфікації ETFt 1175.00.000:2017 ТС та Технічної специфікації ГКРІІ-30-800/315 01:2018ТС) встановлено, що зазначений трансформаторний ввід є конструктивно самостійним виробом, а не пристосуванням для комутації.

За наведених обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно задекларовано товар "Високовольтні вводи для трансформаторів" із зазначенням товарної підкатегорії 8546 20 00 10 - ізолятори електричні керамічні з металевими деталями (високовольтні вводи для трансформаторів). При цьому, апелянтом не спростовано зазначеного висновку суду першої інстанції та жодних доказів на підтвердження обґрунтованості викладених в Акті перевірки доводів контролюючого органу, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи контролюючого органу не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2020 року