Справа № 580/505/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року справа № 580/505/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8), регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини (18001, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 10), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини при розгляді скарги позивача від 15.07.2019 щодо не притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- зобов`язати секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини поновити провадження за скаргою позивача від 15.07.2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- зобов`язати секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- у разі задоволення адміністративного позову зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що звернувшись із скаргою до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо порушення головою Білозірської сільської ради Закону України «Про доступ до публічної інформації» внаслідок ненадання запитуваної інформації, протиправно отримав відмову у притягненні до адміністративної відповідальності начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради. Позивач зазначає, що відповідачем не досліджувалась в повній мірі обставини вчинення порушення за наслідками розгляду запиту позивача, оскільки ОСОБА_1 не отримав для ознайомлення та зняття фотокопій генерального плану населеного пункту с. Білозір`я, тому Уповноважений Верховної ради України з прав людини протиправно не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано секретаріатом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 24.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №224.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано регіональним представником Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 21.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №069.

Ухвалою суду від 23.03.2020 зобов`язано секретаріат Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області протягом трьох робочих днів з моменту одержання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду:

- належним чином засвідчені копії документів, які сформовані відповідачами за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , відповідь на яку надано листом регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області №40/Д10422/91вих.-19 від 28.08.2019;

- письмові пояснення із зазначенням переліку дій, які вчинені у зв`язку з надходженням скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019, з посиланням на докази вчинення тих чи інших дій.

Копію ухвали від 23.03.2020 отримано секретаріатом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 30.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №958, а регіональним представником Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 27.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №940.

23.04.2020 регіональний представник Уповноваженого Верховної ради України з прав людини ознайомився з матеріалами адміністративної справи, необхідні фотокопії зробив.

Ухвалою суду від 12.05.2020 відкладено розгляд справи по суті до відміни карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 28.07.2020 зобов`язано секретаріат Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області протягом трьох робочих днів з моменту одержання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду:

- належним чином засвідчені копії документів, які сформовані відповідачами за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , відповідь на яку надано листом регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Черкаській області №40/Д10422/91вих.-19 від 28.08.2019;

- письмові пояснення із зазначенням переліку дій, які вчинені у зв`язку з надходженням скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019, з посиланням на докази вчинення тих чи інших дій.

Також ухвалою суду від 28.07.2020 запропоновано учасникам справи заявити клопотання про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 №731-IX.

Копію ухвали від 28.07.2020 отримано секретаріатом Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 03.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №517, а регіональним представником Уповноваженого Верховної ради України з прав людини 31.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №509.

Відзив та витребувані судом документи у встановлений судом строк, відповідачами до суду не подано, тому справу розглянуто за наявними матеріалами.

Щодо поданого позивачем клопотання про застосування до відповідачів заходів процесуального примусу суд зазначає, що згідно ст. 144, 149 КАС України питання про притягнення до відповідальності за невиконання вимог суду є правом, а не обов`язком суду, тому суд, враховуючи предмет спору та обставини справи, не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

Судом встановлено, що позивач 05.07.2019 звернувся із заявою до Білозірської сільської ради в якій просив надати для ознайомлення Генеральний план населеного пункту с. Білозір`я та за необхідності зробити фотокопії з цих матеріалів.

За твердженням позивача, по прибуттю 12.07.2019 до Білозірської сільської ради йому відмовлено у наданні для ознайомлення Генерального плану населеного пункту с. Білозір`я.

15.07.2019 ОСОБА_1 направив скаргу до Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про неправомірну відмову сільського голови Білозірської сільської ради у наданні публічної інформації. У скарзі позивач просив скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради згідно статті 212-3 КУпАП.

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 28.08.2019 №40/Д10422/91вих.-19, ОСОБА_1 повідомлено, що 12.07.2019 представник розпорядника інформації ОСОБА_3 надав можливість ознайомитися з матеріалами Генерального плану, тому підстав для вжиття заходів реагування не виявлено. Зазначений лист підписано Регіональним представником уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Єфіменком В.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ «Про інформацію» (далі - Закон №2657), «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Законом №2939-VI (стаття 3) визначено гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону №2939, доступ до інформації забезпечується шляхом:

-систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

-надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 1 ст. 10-1 Закону №2939 передбачено, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Згідно із статтею 12 Закону №2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

При цьому до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).(п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону №2939).

Законом № 2939 (частиною 1 статті 19) визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Законом № 2939 (пункт 6 частини 1 статті 14) встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96) передбачено право громадян України звернутися до місцевого самоврядування із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 19 Закону №393/96 визначено обов`язки органів місцевого самоврядування, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі статтею 4 Закону №393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

На підставі статті 15 Закону №393/96 органи місцевого самоврядування та їх посадові особи до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, що мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 №776/97-ВР (далі - Закон №776/97) парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини визначений у статті 17 Закону №776/97 відповідно до частин 1, 5 якої Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону № 393/96. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Аналіз наведених норм права свідчить, що спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що би відрізнялись від визначених у Законі №393/96, положення статті 17 Закону №776/97 не містять.

Отже, відповідь скаргу позивача від 15.07.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради мала бути надана у строк не більше 1 місяця.

Суд встановив, що відповідь на вказане звернення позивача надано листом від 28.08.2019, в якому повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів реагування.

Отже, відповідь надана з порушенням терміну розгляду, що свідчить про порушення вимог Закону №393/96 щодо строків розгляду скарги позивача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про порушення відповідачами строків розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.07.2019, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Аналогічний висновок за подібних обставин справи викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №826/13400/16-а, в якій вказано, що порушення строків розгляду звернення, тривалість здійснення провадження призвело до протиправної бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідачів в частині недотримання строків розгляду скарги позивача.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд врахував, що позивач мав на меті вирішити питання стосовно відповідальності за неналежний розгляд звернення шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Порядок №18/02-13).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Порядку №18/02-13 (у редакції на час розгляду скарги позивача) підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до підпункту 3.6 Порядку №18/02-13 під час провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків;

Згідно з підп.3.10 Порядку №18/02-13 повідомлення автора звернення про відкриття провадження та його інформування про результати провадження здійснюється тим структурним підрозділом, який визначено головним виконавцем провадження, з урахуванням інформації, наданої співвиконавцями.

Підпунктом 6.1 Порядку №18/02-13 встановлено, що провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 (далі - Порядок №3/02-15) (у редакції на час розгляду скарги позивача) визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40 та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (підпункт 1.1).

Відповідно до підпункту 1.2 Порядку №3/02-15 уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; іншого порушення Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з підп.2.1 Порядку №3/02-15 протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян» - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час здійснення провадження представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини встановлено, що представник розпорядника інформації Кокшаров А.А. надав можливість ознайомитися з матеріалами Генерального плану, тому підстав для вжиття заходів реагування не виявлено.

Отже, регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини дійшов висновку про відсутність підстав для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212-3 КУпАП.

Суд зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений.

Незгода позивача з прийнятим за результатами розгляду його скарги рішенням пов`язана лише з відмовою відповідача 2 у притягненні до відповідальності посадової особи, яка, на думку останнього, порушила його законні права на отримання відповіді на запитувану інформацію.

За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на заяву позивача від 15.07.2019 є повною, проте надана з порушенням строків розгляду.

Суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Перевірка судом законності відмови компетентного органу скласти протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності призведе до втручання у його дискреційні повноваження, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з п.6 наказу від 20.06.2012 № 4/8-12 Уповноважені посадові особи Секретаріату відповідно до норм адміністративного законодавства та з передбачених законодавством підстав мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, № 10465/83) запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Отже, суд не має права перебирати на себе повноваження щодо вирішення питання про наявність або відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки це є дискреційними повноваженнями уповноважених осіб Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Більш того, у вимогах скарги від 15.07.2019 ОСОБА_1 просив притягнути до відповідальності начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Білозірської сільської ради ОСОБА_3 , натомість у позовних вимогах ставить питання про притягнення до адміністративної відповідальності сільського голову Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , тобто питання, яке не було предметом звернення зі скаргою.

З урахуванням наведеного, у задоволенні частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідачів при розгляді скарги позивача від 15.07.2019 щодо непритягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , поновити провадження за скаргою від 15.07.2019 та зобов`язання Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 належить відмовити.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, буд.21/8, ) та Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (18001, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд.10) в частині порушення строків розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.07.2019.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» та п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко