Справа № 826/13979/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ № 826/13979/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді-доповідача Клименчук Н.М., суддів Каракашьяна С.К., Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Національного банку України,

2. Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування

великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС

третя особа без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (надалі - відповідач 1, НБУ) та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального управління ДФС (далі - відповідач 2, СДПІ з ОВПП у м. Харкові) з вимогами про зобов`язання відповідачів вчинити дії в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме:

1) зобов`язати НБУ надати інформацію на запит від 20 липня 2016 року, а у разі відсутності такої інформації провести перевірку АКІБ «УкрСиббанк» з питань списання дебіторської заборгованості за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» на підставі постанови НБУ №424 від 13 вересня 2010 року «Про затвердження Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості» (далі Постанова №424);

2) зобов`язати СДПІ з ОВПП у м. Харкові письмово підтвердити або спростувати виконання ПАТ «УкрСиббанк» Постанови №424 відповідно до підпункту 12.3.13 пункту 12.3 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» з урахуванням змін, внесених Законом України №2275-VІ від 20 травня 2010 року, щодо списання дебіторської заборгованості за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк».

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що на відповідні запити про надання публічної інформації отримав від відповідачів відмови з тих підстав, що зазначені органи не є розпорядниками запитуваної інформації, з чим він не погоджується та звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежка В.П. від 26 вересня 2016 року після усунення позивачем недоліків позову на виконання іншої ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2016 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати у колегіальному складі суду, закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання, запропоновано відповідачам надати заперечення щодо позовних вимог.

У зв`язку з закінченням повноважень судді Шулежка В.П., справу передано на повторний автоматизований розподіл, тому засідання 17 січня 2017 року не відбулося. Одночасно відповідачем 2 подані письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що позивачу надано відповідь по суті поставлених ним питань, зокрема, щодо того, що відповідач 2 не є розпорядником публічної інформації стосовно ПАТ «УкрСиббанк», оскільки його обслуговування здійснюється Офісом великих платників податків.

Відповідачем 1 - НБУ письмових заперечень, заяв, клопотань до суду упродовж розгляду справи не подавалося.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи №826/13979/16 від 10 квітня 2017 року визначено колегію суддів для розгляду справи, зокрема: Клименчук Н.М. - головуючий суддя, Погрібніченко І.М., Іщук І.О. - судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року справу прийнято мною у своє провадження, призначено судовий розгляд у колегіальному складі суддів.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом у складі та за правилами Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

У зв`язку з неявкою учасників процесу в судове засідання 25 січня 2018 року, судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви та заперечень відповідачів, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

За договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 12 червня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 , останньому надано кредит у розмірі 21 062,00 доларів США під 14% річних зі строком погашення 12 червня 2015 року.

Як пізніше стало відомо позивачу, Банк самостійно визнав борги за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року як безнадійну заборгованість без повідомлення про це Позичальника, списав заборгованість за рахунок страхового резерву банку та отримав відшкодування з держави відповідно до положень підпункту 12.3.13 пункту 12.3 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» з урахуванням змін, внесених Законом України №2275-VІ від 20 травня 2010 року та постанови Правління НБУ від 13 вересня 2010 року №424, про що зазначив у декларації за 2010 рік.

Водночас, за інформацією позивача Банком продовжує проводитися робота по стягненню неіснуючої заборгованості без оподаткування, тоді як страховий резерв, за рахунок якого відбулося списання безнадійних кредитів, у тому числі за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, у повному розмірі віднесено на валові витрати банку та відшкодовано державою повністю одразу після подання Банком річної декларації за третій квартал 2010 року.

У цьому зв`язку позивач звернувся до СДПІ з ОВПП у м. Харкові із запитом від 09 серпня 2016 року, у якому, посилаючись на положення Законів України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації», просив: 1) надати копію акта перевірки АКІБ «УкрСиббанк» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 09 серпня 2016 року та розшифровку безнадійної заборгованості, списаної за рахунок страхового резерву Банку; 2) письмово підтвердити або спростувати виконання ПАТ «УкрСиббанк» Постанови №424 відповідно до підпункту 12.3.13 пункту 12.3 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» з урахуванням змін, внесених Законом України №2275-VІ від 20 травня 2010 року, щодо списання дебіторської заборгованості за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк».

На зазначений запит позивач отримав лист від 15 серпня 2016 року №258/ЗП1/20-30-08-03 про те, що запит перенаправлено до СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС для ненадання відповіді по суті, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» у м. Харкові по пр-ту Московському, 60 перебуває на обліку у зазначеному органі.

Листом від 19 серпня 2016 року №8/ЗПІ/28-09-43-22 СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС надано позивачу відповідь, у якій окрім роз`яснень чинного податкового законодавства, йдеться про те, що згідно існуючого Порядку, проведення документальних позапланових перевірок платників податків за зверненнями громадян не передбачається, а щодо посилань позивача на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України зазначено, що згідно даної норми перевірка проводиться у випадку отримання інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого, не врегульованого цим Кодексом, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Оскільки звернення ОСОБА_1 не містить інформацію та факти вчинення Банком порушень валютного та іншого законодавства, а у ньому лише зазначається про необхідність отримання інформації, то підстави для проведення перевірки на підставі звернення від 09 серпня 2016 року відсутні.

Стосовно іншого поставленого у запиті питання відповідач 2 зазначив, що не є розпорядником інформації стосовно ПАТ «УкрСиббанк», оскільки його обслуговування передано до Офісу великих платників податків.

Оцінюючи спірні правовідносини в частині вимог позивача до відповідача 2 з урахуванням встановлених вище обставин, суд зазначає, що згідно статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (тут та далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 41.3 статті 41 Податкового кодексу України (тут та далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Згідно вимог підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Статтями 76-80 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для проведення перевірок платників податків, серед яких не значиться наявність відповідних звернень громадян.

При цьому, як обґрунтовано зазначає відповідач 2 у відповіді на звернення позивача від 09 серпня 2018 року, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачає призначення та проведення перевірки у тому випадку, якщо заявник надає інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого, не врегульованого цим Кодексом, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Проте, у зверненні від 09 серпня 2016 року позивач не надає жодної інформації, яка б вказувала на порушення платником податків валютного та іншого, не врегульованого цим Кодексом, законодавства, та давала б підстави для призначення та проведення відповідної перевірки. Позивач лише зазначає, що така інформація потрібна йому для з`ясування питань списання безнадійної заборгованості за його кредитним договором.

Окрім іншого, за змістом статті 20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься конфіденційна інформація, таємна та службова інформація. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

Згідно положень абзацу 1 пункту 2 розділу І наказу Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» визначено, що Акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного на іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З викладеного вбачається, що надання копії акту, про який просив позивач у своєму зверненні, було б можливим лише за тих умов, коли б перевірка проводилася на підставі відповідного обґрунтованого звернення позивача, а надання розшифровки безнадійної заборгованості, списаної за рахунок страхового резерву Банку, як того просив позивач у зверненні, порушило б принцип нерозголошення органом відомостей про платника податків без його згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі їм під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Саме такого змісту відповідь надано позивачу листом СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС листом від 19 серпня 2016 року №8/ЗПІ/28-09-43-22, та окрім іншого зазначено, що СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС не є розпорядником будь-якої інформації щодо ПАТ «УкрСиббанк», оскільки його обслуговування здійснюється до Офісу великих платників податків.

За таких обставин суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача 2 до вчинення дій, про які просить у позові позивач, оскільки СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС листом від 19 серпня 2016 року №8/ЗПІ/28-09-43-22 надано вичерпну та змістовну відповідь по суті питань, які поставив у запиті від 09 серпня 2016 року позивач.

Стосовно іншої частини позовних вимог, зокрема до відповідача 1 - Національного банку України, судом встановлено, що 20 липня 2016 року позивач через свого уповноваженого представника ОСОБА_2 письмово звернувся до НБУ із запитом, у якому просив повідомити: 1) чи сформовано АКІБ «УкрСиббанк» резерв для відшкодування можливих витрат за кредитними операціями банків саме по кредитному договору №0 від 12 червня 2008 року; 2) чи списано заборгованість Банком згідно Постанови №424 від 13 вересня 2010 року по кредитному договору №0 від 12 червня 2008 року; 3) чи повернув НБУ згідно постанови №424 резервування Банку по кредитному договору №0 від 12 червня 2008 року.

Листом від 09 серпня 2016 року №20-0004/66628 НБУ повідомило представника позивача ОСОБА_2 , що відповідь з поставлених питань вже надавалася раніше листом НБУ від 22 вересня 2015 року за №20-06007/68198.

З листа НБУ від 22 вересня 2015 року за №20-06007/68198 вбачається, що НБУ не є розпорядником інформації і не має документів, що підтверджують формування та використання Банком резерву за кредитною заборгованістю ОСОБА_1 .

Одночасно позивачу роз`яснено, що вся інформація, яка безпосередньо стосується кредитних правовідносин між Банком та ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 12 червня 2008 року знаходиться виключно у Банку.

Також НБУ роз`яснило позивачу, що списання Банком за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Таке списання фінансового активу з балансу банку не встановлює, не змінює та не припиняє вимог кредитора до боржника за кредитним договором.

Отже, із встановленого суд приходить до висновку про те, що відповідач 1 не є розпорядником тієї інформації, про яку запитував позивач листом від 20 липня 2016 року, про що добросовісно роз`яснив у відповіді від 22 вересня 2015 року за №20-06007/68198, та окрім іншого відповів позивачу, що списання фінансового активу з балансу банку не встановлює, не змінює та не припиняє вимог кредитора до боржника за кредитним договором, фактично надавши відповідь на основне питання, яке цікавило позивача.

Відповідно до пункту 1 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно до пункту 3 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем не наведено достатніх та обґрунтованих аргументів на підтвердження власної позиції, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та у достатній мірі не доведеними.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного банку України, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, адреса: 61052, м. Харків, вул.. Благовіщенська, 30, 5.

Відповідач 2: Національний банк України, адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, тел. .

Суддя-доповідач Н.М. Клименчук

Судді С.К. Каракашьян

Ю.Т. Шрамко