Справа № 440/2699/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.Справа № 440/2699/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представників позивача Петренка О.Б.; Капусти О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Август-Плюс" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.06.20 року по справі № 440/2699/20

за позовом Приватного підприємства "Август-Плюс"

до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зняття арешту з коштів позивача, розміщених на рахунках в банках;

зобов`язати відповідача скасувати арешт коштів позивача, розміщених на рахунках у банках.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем накладено арешт на рахунок ПП "Август-Плюс", призначений для виплати заробітної плати та сплати відповідних податків. Крім того, вказав, що відповідачем всупереч вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду про вжиття заходів забезпечення позову від 12 травня 2020 року у справі № 440/2376/20 не вжито заходів щодо зняття арешту з коштів позивача, розміщених на рахунках в банках.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року відмовлено в задоволенні позову Приватного підприємства "Август-Плюс" до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що незважаючи на те, що загальна сума можливого стягнення по оскаржуваній постанові №5Ю від 27.03.2020 року складає 855 734,00 грн., відповідач безпідставно наклав арешт на два рахунки - в «Приватбанку» та на один рахунок в «Укрсиббанку».

Всього відповідачем безпідставно накладено арешт на грошові кошти ПП «Август-Плюс», що знаходяться в установах банків, на загальну суму 2 567 202,00 грн.

Постановою державного виконавця від 14.05.2020р. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання на підставі вищевказаної ухвали суду.

Втім, після винесення даної постанови державного виконавця, за даним виконавчим провадженням 14.05.2020р. з рахунку ПП «Август-Плюс» НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк», було списано (стягнуто) 616 996, 91 грн. (шістсот шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень дев`яносто одна копійка), 18.05.2020р. з рахунку ПП «Август-Плюс» НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» було списано (стягнуто) 855 734, 00 грн. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч сімсот тридцять чотири гривні). Загальна сума списання (стягнення) - 1 472 730, 91 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі сімсот тридцять гривен дев`яносто одна копійка). Отримувач коштів - Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), код 34987562. Окрім цього, варто зазначити, що сума списання (стягнення) коштів ПП «Август-Плюс» на 616 996, 91 грн. перевищує розмір суми звернення стягнення грошових коштів ПП «Август-Плюс» відповідно до постанови державного виконавця від 04.05.2020 року (855 734 грн.). Таким чином, сума списання (стягнення) коштів ПП «Август-Плюс» на 616 996, 91 грн. (шістсот шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень дев`яносто одна копійка) перевищує розмір суми звернення стягнення грошових коштів ПП «Август-Плюс» відповідно до постанови державного виконавця від 04.05.2020р. про арешт коштів боржника, що становить 855 734 грн. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч сімсот тридцять чотири гривні).

Однак, навіть після списання (стягнення) зазначених коштів, на рахунках ПП «Август-Плюс» наявний арешт у розмірі 1 094 471,09 грн, (один мільйон дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят одна тисяча грн. 09 коп.).

Позивач звертає увагу, що станом на день подання апеляційної скарги, в результаті протиправних дій і бездіяльності відповідача, ПП «Август-Плюс» безпідставно позбавлено можливості користуватися власними грошовими коштами в загальному розмірі 2 567 202,00 грн, (два мільйони п`ятсот шістдесят сім тисяч двісті дві гривні 00 коп.), з них 1 472 730,91 грн. вже списані з рахунків ПП «Август-Плюс» і 1 094 471,09 грн. заарештовані на наших банківських рахунках.

Позивач зазначає, що ПП «Август-Плюс» не має можливості користуватися власними коштами на рахунках. У зв`язку з цим ПП «Август-Плюс» зазнає значних збитків та не має можливості у повному обсязі здійснювати господарську діяльність.

Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що відповідно до приписів частин другої та третьої статті 13 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону; платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

На думку відповідача, державний виконавець на законних підставах наклав арешт на кошти позивача, розміщених на рахунках в банках, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року є законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27 квітня 2020 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61929437, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького № 5ю від 27 березня 2020 року про стягнення з ПП "Август-Плюс" на користь держави 777740,00 грн.; стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 77774,00 грн.

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про арешт коштів боржника ВП № 61929437 від 04 травня 2020 року накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ПП "Август-Плюс" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 855734,00 грн.

На підставі платіжних вимог відповідача від 07 травня 2020 року з рахунку ПП "Август-Плюс" НОМЕР_3 в АТ "Укрсиббанк" на рахунок Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці 14 травня 2020 року списано кошти в сумі 616996,91 грн. а 18 травня 2020 року з рахунку ПП "Август-Плюс" НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк" на рахунок Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці списано кошти в сумі 855734,00 грн.

Водночас, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 440/2376/20 заяву ПП "Август-Плюс" про забезпечення позову у справі № 440/2376/20 задоволено частково: зупинено стягнення на підставі постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького № 5ю від 27 березня 2020 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/2376/20 за адміністративним позовом ПП "Август-Плюс" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького про визнання протиправною та скасування постанови; в іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовлено.

На виконання вимог зазначеної ухвали постановою головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 14 травня 2020 року ВП № 61929437 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького № 5ю від 27 березня 2020 року про стягнення з ПП Август-Плюс на користь держави 777740,00 грн. до розгляду питання по суті.

20 травня 2020 року позивач звернувся до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), зокрема, із заявою про негайне зняття арешту з коштів ПП "Август-Плюс", розміщених на рахунках у банках.

Листом від 26 травня 2020 року державний виконавець повідомив позивача про те, що виконавче провадження № 61929437 зупинене на підставі ухвали Полтавського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 12 травня 2020 року у справі № 440/2376/20, що унеможливлює розгляд питання про зняття накладеного в межах виконавчого провадження № 61929437 арешту до вирішення питання про його продовження.

Посилаючись на фактичну реалізацію стягнення коштів у виконавчому провадженні № 61929437, позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо зняття арешту з його рахунків НОМЕР_3 в АТ "Укрсиббанк" та НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк". Наголошує на тому, що рахунок НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк" використовується ПП "Август-Плюс" для виплати заробітної плати та сплати податків, що виключає можливість накладення на нього арешту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість розгляду питання про заняття арешту з рахунків позивача до вирішення питання про продовження виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про арешт коштів боржника в межах зведеного виконавчого провадження, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень спеціального закону, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, яким є Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до приписів частин другої та третьої статті 13 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону; платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Частинами першою, другою та четвертою статті 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення; арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами частин першої, другої та третьої статті 52 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника-юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника-юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом; інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника-юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником-юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи; не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом; банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів наявності у рахунка НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк" статусу рахунка, звернення стягнення на який заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Посилання позивача на те, що зазначений рахунок ним використовується для виплати заробітної плати та податкових зобов`язань, а тому на нього не може бути накладено арешт в силу вимог частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII, колегія суддів вважажє безпідставними, оскільки, по-перше, зазначені доводи не підтверджені жодними доказами, а по-друге, факт одноразового чи систематичного здійснення виплати підприємством заробітної плати або сплати податкових зобов`язань з окремого банківського рахунку не зумовлює автоматичного надання такому рахунку статусу рахунка, звернення стягнення на який заборонено законом.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем правомірно та обґрунтовано винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 61929437 від 04 травня 2020 року.

За приписами частин першої та четвертої статті 35 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті; арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2020 року відповідач отримав ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 440/2376/20 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького № 5ю від 27 березня 2020 року, що зумовило винесення державним виконавцем постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП № 61929437 від 14 травня 2020 року до розгляду питання по суті.

Пунктом 18 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), врегульовано, що зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, про неможливість розгляду питання про заняття арешту з рахунків позивача до вирішення питання про продовження виконавчого провадження.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання останнього зняти арешт з коштів позивача, розміщених на рахунках у банках.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року по справі № 440/2699/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Август-Плюс" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року по справі № 440/2699/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 22.09.2020 року