Справа № 280/1610/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 вересня 2020 року (о12 год. 35 хв.)Справа № 280/1610/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Поліщука Я.В.,

представника позивача Кофанової Н.В.

представника відповідача Майстренко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі - позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000011/1 від 29.01.2020, № UA110230/2020/000015/1 від 06.02.2020, № UA110230/2020/000020/2 від 13.02.2020, № UA110230/2020/000021/2 від 14.02.2020, № UA110230/2020/000030/2 від 26.02.2020, № UA110230/2020/000034/2 від 27.02.2020; визнати протиправною та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00026, № UA110230/2020/00032, № UA110230/2020/00042, № UA110230/2020/00045, № UA110230/2020/00061, № UA110230/2020/00069; присудити на користь ПрАТ «Укрграфіт» судовий збір в сумі в сумі 8 712,25 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в січні-лютому 2020 року позивачем здійснювалось митне оформлення коксу смоляного (ЕЕ 10528765 TS 8:2017), поставленого OЬ Refferton Serviсes (Естонія) за контрактом № 804/23-16/2020042/34, додатком №1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту. Митна вартість товару визначалась декларантом за першим, основним методом - за ціною договору, яка становить 206 євро за 1 тону в перерахунку на 3 % масової частки вологи. При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем, за відсутності на це визначених ч. 3 ст. 53 МК України обґрунтованих підстав, було зроблено висновок про наявність розбіжностей в поданих документах та направлено позивачу вимоги про надання додаткових документів. Відповідач не прийняв до уваги надані позивачем додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та відмовив в митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю. Позивач вважає, що висновки відповідача про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах є необґрунтованими, а прийняті рішення про коригування митної вартості та відмову в митному оформленні товарів протиправними, оскільки позивачем подано до митного оформлення всі необхідні документи згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки, є достатніми для підтвердження митної вартості товару та мають всі дані відповідно до обраного методу визначення митної вартості за ціною контракту. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від від 14.04.2020 № 7.5-10-27/1/1/49 (вх. №17714 від 14.04.2020) посилається на те, що документи які надані до митного оформлення містять розбіжності в умовах оплати товару, розрахунку ваги, не зазначення в інвойсах дадатку до контракту, на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці. Термін сплати за контрактом закінчився, а позивачем не надано до митниці документи, що підтверджують оплату товару. Враховуючи виявлені розбіжності декларанту були пред`явлена письмові вимоги щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів відповідно до ст. 53 Митного кодексу України. Вказує, що декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовлявся від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість, у зв`язку із чим відповідачем здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної в митному органі та прийняті рішення про коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу, оформлені картки відмови у митному оформлені товарів. З огляду на таке, стверджує, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

27.04.2020 від позивача надійшла відповідь від 21.04.2020 вих. № 16/1414 на відзив відповідача, в якій позивач зазначає, що митним органом не надано жодних об`єктивних пояснень або заперечень щодо доводів заявлених у позові, пояснень та нормативних обґрунтувань на підтвердження правомірності висновків про наявність розбіжностей в поданих позивачем з митною декларацією документах в зв?язку із нібито неправильним розрахунком сухої ваги товару з вологою 3 %, відсутністю у інвойсах посилання на додаток до контракту № 2, відсутністю на інвойсах відміток прикордонної митниці. Наголошує на обов`язку митного органу доводити неправомірність митної вартості визначеної декларантом.

04.05.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких наводяться доводи, аналогічні наданим у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 14.04.2020.

Ухвалою суду від 14.04.2020 розгляд справи відкладно до 14.05.2020.

14.05.2020 протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження строком на 30 днів, розгляд справи відкладено на 28.05.2020.

Ухвалою суду від 28.05.2020 розгляд справи відкладно на 16.06.2020.

Ухвалою суду від 16.06.2020 провадження у справі зупинено для надання сторонам часу для примирення, наступне підготовче засідання призначено на 18.08.2020.

Протокольною ухвалою суду від 18.08.2020 поновлено провадження у справі, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 08.09.2020.

Протокольною ухвалою суду від 08.09.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 15.09.2020.

15.09.2020 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

15.09.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Приватне акціонерне товариство «Український графіт» зареєстроване як юридична особа 27.09.1994 виконавчим комітетом Запорізької міської ради та здійснює господарську діяльність у сфері: виробництва іншого електричного устаткування, будівництво житлових і нежитлових будівель, виробництво вогнетривких виробів, виробництво неметалевих мінеральних виробів, постачання інших готових страв, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10.01.2020 між позивачем та OЬ Refferton Serviсes (Естонія) укладено зовнішньоекономічний контракт №804/23-16/2020042/34, відповідно до умов якого продавець - OЬ Refferton Serviсes поставляє, а покупець - ПрАТ «Укрграфіт» приймає та оплачує товар відповідно до специфікацій, що є невід`ємними частинами контракту. Додатком №1 (Специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту передбачено поставку в період з 10.01.2020 по 31.01.2021 товару - кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 на умовах DAР - границя України (станція Бережесть Південно-Західної залізниці) згідно Інкотермс-2010, вартість якого складає 206 євро за 1 тону в перерахунку на 3 % масової частки вологи.

27.01.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України, митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/001839 (довідковий номер 3799) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 179 950 кг, суха вага 170 130 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/001839 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 35 046,78 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; сертифікати якості товару № 407, № 408, № 410 від 13.01.2020; інвойси № 20001, № 20002, № 20004 від 16.01.2020; залізничні накладні СО272800, СО272802, СО272811 від 16.01.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.01.2020 № 804/23-16/2020042/34 «Покупатель производит оплату за поставляемый Товар на основании счета-проформы Продавца в размере 100 % стоимости предполагаемой к отгрузке партии товара после получения счета-проформы Продавца. По взаимной договоренности Сторон допускается последующая оплата за поставляемый Товар в течение 60 дней.». Доповнення до зовнішньоекономічного контракту стосовно змін умов оплати; платіжний документ, що підтверджує факт сплати; рахунок-проформа до митного оформлення не надано;

- беручи до уваги показники зазначені в сертифікатах якості від 13.01.2020 № 407, 4108, 410 та розрахувавши масу коксу при фактичній вологості 3 % за формулою, зазначеною у додатку до зовнішньоекономічного контракту від 10.01.2020 № 1, маса становить: сертифікат якості від 13.01.2020 № 407 - 56905 кг (зазначено - 56910 кг), сертифікат якості від 13.01.2020 № 408 - 62082,5кг (зазначено - 62080 кг), сертифікат якості від 13.01.2020 № 410 - 51 144,5 кг (зазначено - 51 140 кг). Загальна вага з вологою 3 % (суха вага) становить - 170132 кг, в гр.31 митної декларації поданій до митного оформлення зазначено - 170130 кг.;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч.3 ст.53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 29.01.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; прибуткові ордери № 200013п від 23.01.2020, № 200014п від 23.01.2020, № 200015п від 23.01.2020; додаткову угоду № 2 від 16.01.2020 до контракту № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; лист OЬ Refferton Servisec № 29-01 від 29.01.2020 щодо перерахунку маси коксу при вологості 3 %. На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № 28-01 від 28.01.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000011/1 від 29.01.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/001839 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00026. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/002182 від 30.01.2020 та сплачено на 74 388,75 грн. більше митних платежів.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Стаття 4 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідач мав можливість та був зобов`язаний визначити митну вартість за першим основним методом - за ціною контракту та відповідно не мав права застосовувати інший метод визначення митної вартості, з огляду на наступне.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

За правилами пункту 2 частини шостої статті 54 МК України Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Відповідачем поставлено під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що на думку відповідача наявні розбіжності в умовах оплати товару. Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017.

Суд зазначає, що згідно п. 5.1 контракту від 10.01.2020 № 804/23-16/2020042/34 оплата за товар повинна здійснюватися на умовах 100 % передоплати вартості партії Товару. За взаємною домовленістю Сторін допускається послідуюча оплата за поставлений Товар протягом 60 (шістдесяти) днів.

Оскільки на момент митного оформлення ввезеного на митну територію України позивачем товару оплата за нього проведена не була, у позивача не було обов?язку подавати митниці банківські платіжні документи про оплату товару, що відповідає приписам п. 4 ч. 2 ст. 53, ч. 2 ст. 264, ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України.

Крім того, додатковою угодою № 2 від 16.01.2020, яку додатково було надано декларантом митному органу, доповнено пункт 5.1 контракту № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020 наступною умовою: Сторони домовились здійснювати оплату за відвантаження Товару в січні 2020 року з послідуючою оплатою протягом 60 (шістдесяти) днів від дати відвантаження.

На момент митного оформлення товару строк оплати за контрактом не закінчився.

Жодним документом підтвердити те, що позивачем не здійснювалась оплата вартості товару до подачі митної декларації, ніж поясненням самого підприємства у цьому випадку неможливо. В свою чергу, митний орган не спростував це твердження позивача, надавши такий платіжний банківський документ, або вказавши його реквізит та не довів, що декларантом заявлено неправдиві відомості.

Суд зауважує, що Митним кодексом України не встановлено залежність між митною вартістю товару та фактичним виконанням покупцем визначених контрактом умов оплати товару, а перевірка дотримання імпортером визначених контрактом умов та строків оплати товару не відноситься до повноважень митного органу.

У розумінні статті 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару; тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 07.05.2020, справа №1.380.2019.001625, адміністративне провадження №К/9901/31148/19.

Що стосується зауважень відповідача щодо зробленого виробником товару в сертифікатах якості товару від 13.01.2020 №№407, 4108, 410 розрахунку маси коксу при фактичній вологості 3 % за формулою, зазначеною у додатку № 1 від 10.01.2020 до контракту, правильність цього розрахунку підтверджено листом постачальника товару OЬ Refferton Services № 29-01 від 29.01.2020, в якому надається пояснення, що ваги залізничні 200 тн мають похибку 0,1 % відповідно до паспорту, що становить близько 200 кг при зважуванні вантажів, при значенні поділу шкали вагів 50 кг. В зв?язку із тим, що при зважуванні ваги визначають масу по сотовим знакам після коми, при перерахунку маси коксу 3 % вологості маса вантажу також визначається до сотового знаку після коми.

Максимально допустима похибка вагів при використанні від ± 0,10 % до ± 2,0 %, залежно від їх класу передбачається нормативним документом Міжнародної організації із законодавчої метрології (OIML) - OIML R 106-1:2011 «Automatic rail-weighbridges: Part 1: Metrological and technical requirements - Tests» («Ваги залізничні платформені автоматичні. Часина 1. Загальні технічні вимоги. Методи випробування»).

Відповідний національний стандарт ДСТУ OIML R 106-1:2017 (OIML R 106-1:2011, IDT) «Ваги залізничні платформні автоматичні. Частина 1. Загальні технічні вимоги. Методи випробування», Видання офіційне, Київ, ДП «УкрНДНЦ», 2019 прийнятий методом перекладу, є ідентичним щодо OIML R 106-1:2011 (версія en) «Automatic rail-weighbridges - Part 1 : Metrological and technical requirements - Tests». Документу надано чинності з 01.01.2019 наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 462 від 26.12.2017 (зі змінами).

Крім того, частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, до яких сертифікат якості товару не віднесено, а виявлення розбіжностей в інших документах, не вказаних в цьому переліку, не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Що стосується відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці суд зауважує, що згідно пункту 4.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012, відбиток штампу ПМК проставляється у відповідних графах МД та на рахунку або іншому документі, який визначає вартість товару, у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно пункту 21 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою КМУ від 21.05.2012 № 451, у разі прийняття рішення про відправлення товарів у митницю призначення під митним контролем посадова особа митниці відправлення здійснює митні формальності щодо таких товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. На всіх перевізних, товаросупровідних документах і документах контролю доставки посадова особа митниці відправлення проставляє підпис і відбиток штампа "Під митним контролем", крім випадків використання електронного документообігу.

В той же час, митні формальності в зазначених в позові випадках митного оформленняя товару були здійснені із застосуванням електронного декларування, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, відмітками «Електронне декларування №UA100620/20/500388» в графі 3 залізничних накладних.

Положеннями ст. 8 МК України визначені принципи здійснення державної митної справи, згідно із якими державна митна справа здійснюється на основі виключних повноважень органів доходів і зборів України щодо здійснення державної митної справи, законності та презумпції невинуватості, відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Таким чином, порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення регламентуються законодавством і проставлення органами митного контролю відміток на товаросупровідних документах не залежить від волевиявлення позивача, а є виключними повноваженнями саме митного органу у встановлених законодавством випаках. Декларант не може нести негативні наслідки у разі невиконання митним органом цього обов`язку.

До того ж, у своїх рішеннях відповідач не визначив, яка саме інформація про товар, що необхідна для перевірки числових значень його митної вартості, відсутня чи не підтверджується в зв?язку із не проставленням на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці.

Суд також вважає за необхідно зазначити, що всі зазначені зауваження митного органу не є розбіжностями в розумінні ч. 3 ст. 53 МКУ, так як розбіжністю є протиріччя між певними елементами документів чи між різними документами.

При цьому варто зазначити, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Зазначене кореспондується з пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VІ, встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією. В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. В даному випадку встановлені митним органом розбіжності не стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень п.5 ч. 2 ст. 162 КАС України відзив відповідача на позовну заяву повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Проте в відзиві на позов відповідачем не надано нормативного обґрунтування та доказів на підтвердження правомірності висновків про наявність розбіжностей в поданих позивачем документах в зв?язку із невідповідністю здійсненого продавцем розрахунку сухої ваги товару в сертифікатах якості, відсутністю на інвойсах відміток прикордонної митниці при електронному декларуванні та спростування позовних вимог в цій частині.

Отже, заявлена позивачем митна вартість базувалась на документально підтверджених відомостях та піддавалась обчисленню, а відповідач не надав відповідних заперечень та переконливих доказів виникнення обґрунтованого сумніву щодо достовірності поданих декларантом відомостей про вартість товару.

Ураховуючи наведене, надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Стосовно наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю (або товар, задекларований в одному періоді в попередніх періодах розмитнювався за іншою вартістю), за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншими методами, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах свободи договору, при цьому певні обставини можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів (наведені з посиланням на відповідні нормативні акти) суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками і наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 02 липня 2020 року, справа №804/2061/17, адміністративне провадження №К/9901/54423/18.

03.02.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/002396 (довідковий номер 3840) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 54300 кг, суха вага 50770 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/002396 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 10 458,62 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; додаткова угода № 2 від 16.01.2020 до контракту; сертифікат якості товару № 409 від 13.01.2020; інвойс № 20003 від 16.01.2020; залізнична накладна СО272808 від 16.01.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- у інвойсі від 16.01.2020 № 20003 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, згідно якого змінено умови оплати за відвантаження товару;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданому до митного оформлення інвойсі відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 06.02.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; прибутковий ордер від 23.01.2020№ 200031п; виписку з бухгалтерської документації від 06.02.2020 № 10/464. На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № -04-01 від 04.02.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000015/1 від 06.02.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації щодо ідентичних товарів за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/002396 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00032. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/002923 від 07.02.2020 та сплачено на 21 848,33 грн. більше митних платежів.

Стосовно твердження митного органу відносно того, що в інвойсі від 16.01.2020 №20003 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, суд зазначає наступне.

За умовами п. 5.1 контракту від 10.01.2020 № 804/23-16/2020042/34 оплата за товар повинна здійснюватися на умовах 100 % передоплати вартості партії Товару. За взаємною домовленістю Сторін допускається послідуюча оплата за поставлений Товар протягом 60 (шістдесяти) днів.

Додатковою угодою № 2 від 16.01.2020 доповнено пункт 5.1 контракту № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020 наступною умовою: Сторони домовились здійснювати оплату за відвантаження Товару в січні 2020 року з послідуючою оплатою протягом 60 (шістдесяти) днів від дати відвантаження.

Додатковою угодою № 2 від 16.01.2020 визначено тільки період (січень 2020 року), протягом якого застосовується умова п. 5.1 контракту щодо послідуючої оплати за поставлений товар протягом 60 (шістдесяти) днів та не вносились зміни щодо умов оплати товару.

Отже, Додаткова угода № 2 від 16.01.2020 не є Додатком (Специфікацією) до контракту, як помилково зазначає відповідач, не стосується ціни та вартості товару та жодним чином не змінєть умови додатку № 1 (специфікації № 1) від 10.01.2020 в тому числі, що стосуються ціни товару.

Судом встановлено, що у вказаному інвойсі чітко зазначені повні реквізити контракту та додатку № 1 (специфікації № 1) від 10.01.2020 до контракту, згідно якого поставлявся товар. Всі додаткові угоди є невід`ємними частинами контракту, а тому зазначати їх в інвойсі немає необхідності.

Крім цього, законодавством не встановлена форма інвойсу та порядок його заповнення, а також відсутні імперативні законодавчі вимоги щодо обов`язкового зазначення саме в інвойсі реквізитів додаткових угод. Отже, не зазначення в інвойсі додаткової угоди № 2 від 16.01.2020 до контракту не є розбіжністю, в розумінні ч.3 ст. 53 МК України, так як розбіжністю є протиріччя між певними елементами документів чи між різними документами, яких в данному випадку не було.

В поданих до митного оформлення інвойсах зазначена інформація щодо продавця та покупця товару, реквізитів (дата та номер) контракту та додатку (специфікації) до контракту, найменування товару та умови поставки, номери залізничних накладних та номери вагонів, відомості про вагу (масу вантажу) та ціну товару. Ця інформація повністю узгоджується з іншими документами, що подавались до митного оформлення (контракт, додаток до контракту (специфікація) залізничні накладні, сертифікати якості), чим спростовується твердження відповідача про наявність розбіжностей.

Крім того, відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору, або додатків та додаткових угод до договору сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017.

Що стосується відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці та наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд оцінює дії та рішення відповідача з урахуванням нормативно-правового обґрунтування зазначеного вище.

10.02.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/003046 (довідковий номер 3888) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 226 650 кг, суха вага 214 180 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/003046 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 44 121,08 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; додаткова угода № 2 від 16.01.2020 до контракту; сертифікати якості товару №№ 1, 2, 3, 4 від 17.01.2020; інвойси №№ 20007, 20008, 20009, 20010 від 22.01.2020; залізничні накладні СО273465, СО273466, СО273467, СО273468 від 22.01.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- у інвойсах від 22.01.2020 №№ 20007, 20008, 20009, 20010 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, згідно якого змінено умови оплати за відвантаження товару;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 13.02.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; прибуткові ордери № 200038п, № 200039п, №200040п, № 200041п від 01.02.2020; виписку з бухгалтерської документації вих.№ 10/558 від 13.02.2020 (відомість руху ТМЦ за 01.02.2020). На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № -10-01 від 10.02.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000020/2 від 13.02.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації щодо ідентичних товарів за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/003046 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00042. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/003453 від 13.02.2020 та сплачено на 91 624,84 грн. більше митних платежів.

Що стосується твердження митного органу відносно того, що у інвойсах від 22.01.2020 №№ 20007, 20008, 20009, 20010 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці та наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд оцінює дії та рішення відповідача з урахуванням нормативно-правового обґрунтування зазначеного вище.

13.02.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/003441 (довідковий номер 3620) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 126 100 кг, суха вага 119 790 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/003441 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 24 676,74 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; додаткова угода № 2 від 16.01.2020 до контракту; сертифікати якості товару №№ 7, 8 від 23.01.2020; інвойси №№ 20013, 20014 від 30.01.2020; залізничні накладні СО273471, СО274027 від 30.01.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- у інвойсах від 30.01.2020 №№ 20013, 20014 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, згідно якого змінено умови оплати за відвантаження товару;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копії митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 13.02.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; прибуткові ордери № 200047п, № 200048п від 08.02.2020; виписку з бухгалтерської документації вих. № 10/601 від 14.02.2020 (відомість руху ТМЦ за 08.02.2020). На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № -14-01 від 14.02.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000021/2 від 14.02.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації щодо ідентичних товарів за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/003441 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00045. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/003571 від 14.02.2020 та сплачено на 50 958,10 грн. більше митних платежів.

Що стосується твердження митного органу відносно того, що у інвойсах від 30.01.2020 №№ 20013, 20014 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту № 2, відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці та наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд оцінює дії та рішення відповідача з урахуванням нормативно-правового обґрунтування зазначеного вище.

24.02.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/004326 (довідковий номер 3999) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 249 550 кг, суха вага 237 080 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/004326 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 48 838,48 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу Українивключає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; додаткова угода № 3 від 04.02.2020 до контракту; сертифікати якості товару №№ 9, 10, 11, 12 від 31.01.2020; інвойси №№ 20015, 20016, 20017, 20018 від 05.02.2020; залізничні накладні СО274646, СО274648, СО274649, СО274650 від 05.02.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- у інвойсах від 05.02.2020 №№ 20015, 20016, 20017, 20018 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту від 04.02.2020 № 3, згідно якого змінено умови оплати за відвантаження товару;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копії митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 26.02.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; прибуткові ордери № 200067п, № 200068п, № 200069п від 16.02.2020, № 200070п від 14.02.2020; виписку з бухгалтерської документації вих. № 10/745 від 25.02.2020 (відомість руху ТМЦ з 14.02.2020 по 16.02.2020). На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № -25-02 від 25.02.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000030/2 від 26.02.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації щодо ідентичних товарів за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/004326 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00061. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/004529 від 26.02.2020 та сплачено на 100 903,14 грн. більше митних платежів.

Стосовно твердження митного органу відносно того, що у інвойсах від 05.02.2020 №№ 20015, 20016, 20017, 20018 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту від 04.02.2020 № 3, суд зазначає наступне.

За умовами п. 5.1 контракту від 10.01.2020 № 804/23-16/2020042/34 оплата за товар повинна здійснюватися на умовах 100 % передоплати вартості партії Товару. За взаємною домовленістю Сторін допускається послідуюча оплата за поставлений Товар протягом 60 (шістдесяти) днів.

Додатковою угодою № 3 від 04.02.2020 доповнено пункт 5.1 контракту № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020 наступною умовою: Сторони домовились здійснювати оплату за відвантаження Товару в лютому 2020 року з послідуючою оплатою протягом 60 (шістдесяти) днів від дати відвантаження.

Додатковою угодою № 3 від 04.02.2020 визначено тільки період (січень 2020 року), протягом якого застосовується умова п. 5.1 контракту щодо послідуючої оплати за поставлений товар протягом 60 (шістдесяти) днів та не вносились зміни щодо умов оплати товару.

Отже, Додаткова угода № 3 від 04.02.2020 не є Додатком (Специфікацією) до контракту, як помилково стверджує відповідач, не стосується ціни та вартості товару та жодним чином не змінєть умови додатку № 1 (специфікації № 1) від 10.01.2020 в тому числі, що стосуються ціни товару.

Судом встановлено, що у вказаних інвойсах чітко зазначені повні реквізити контракту, додатку № 1 (специфікація № 1) від 10.04.2020 до контракту, згідно якого поставлявся товар. Всі додаткові угоди є невід`ємними частинами контракту, а тому зазначати їх в інвойсі немає необхідності.

Крім цього, законодавством не встановлена форма інвойсу та порядок його заповнення, а також відсутні імперативні законодавчі вимоги щодо обов`язкового зазначення саме в інвойсі реквізитів додаткових угод. Отже, не зазначення в інвойсі додаткової угоди № 3 від 04.02.2020 до контракту не є розбіжністю, в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України, так як розбіжністю є протиріччя між певними елементами документів чи між різними документами, чого в даному випадку не було.

В поданих до митного оформлення інвойсах зазначена інформація щодо продавця та покупця товару, реквізитів (дата та номер) контракту та додатку (специфікації) до контракту, найменування товару та умови поставки, номери залізничних накладних та номери вагонів, відомості про вагу (масу вантажу) та ціну товару. Ця інформація повністю узгоджується з іншими документами, що подавались до митного оформлення (контракт, додаток до контракту (специфікація) залізничні накладні, сертифікати якості), чим спростовується твердження відповідача про наявність розбіжностей.

Відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору, або додатків та додаткових угод до договору сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017.

Що стосується відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці та наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд оцінює дії та рішення відповідача з урахуванням нормативно-правового обґрунтування зазначеного вище.

26.02.2020 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію (далі - МД), якій присвоєно № UA110230/2020/004564 (довідковий номер 4016) на товар: кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 246 650 кг, суха вага 234 320 кг (з вологою 3%).

Згідно графи 43 МД № UA110230/2020/004564 декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод), передбачений у статті 58 Митного кодексу України, згідно якого митна вартість поставленого товару становить 48 269,92 євро. Зазначена позивачем митна вартість згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України включає вартість товару та вартість його доставки до місця ввезення на територію України. Інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020; додаток № 1 (специфікація № 1) від 10.01.2020 до контракту; додаткова угода № 3 від 04.02.2020 до контракту; сертифікати якості товару №№ 13, 14, 15, 16 від 07.02.2020; інвойси №№ 20019, 20020, 20021, 20022 від 11.02.2020; залізничні накладні СО275097, СО275099, СО275100, СО275101 від 11.02.2020.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості згідно вимог ч. 3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності:

- у інвойсах від 11.02.2020 №№ 20019, 20020, 20021, 20022 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту від 04.02.2020 № 3, згідно якого змінено умови оплати за відвантаження товару;

- у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- на поданих до митного оформлення інвойсах відсутні відмітки прикордонної митниці.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копії митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованим експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

На вимогу митного органу декларант 26.02.2020 відповів, що до митного оформлення товару надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідні для здійснення митного оформлення товару відповідно до обраного першого методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту). Додатково було надано митному органу наступні документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 про вартісні характеристики товару; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; прибуткові ордери № 200077п, № 200078п, №200079п, 200080п від 19.02.2020; виписку з бухгалтерської документації вих. № 10/810 від 27.02.2020 (відомість руху ТМЦ за 19.02.2020). На підтвердження неможливості надання договору (угода, контракт) з третіми особами, пов?язаного з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару наданий лист продавця OЬ Refferton Serviсes № -26-02 від 27.02.2020 з повідомленням, що ця інформація є комерційною таємницею, та заборонена до розголошення перед третіми особами згідно прийнятих контрактних зобов?язань. Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

Розглянувши подані позивачем документи митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000034/2 від 27.02.2020. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГААТ. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичнихних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації щодо ідентичних товарів за методом 2А (з розрахунку 286 євро/т за МД №UA112080/2019/032056 від 18.11.2019).

У оформленні МД № UA110230/2020/004564 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00069. У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано прийняте митницею рішення про коригування митної вартості. Товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до статті 55 Митного кодексу України. З метою випущення товару у вільний обіг позивачем було подано відповідачу нову МД № UA110230/2020/004780 від 28.02.2020 та сплачено на 100 959,61 грн. більше митних платежів.

Щодо твердження митного органу відносно того, що у інвойсах від 11.02.2020 №№20019, 20020, 20021, 20022 наявне посилання на контракт, але відсутнє посилання на додаток до контракту від 04.02.2020 № 3, відсутності на поданих до митного оформлення інвойсах відміток прикордонної митниці та наявності у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд оцінює дії та рішення відповідача з урахуванням нормативно-правового обґрунтування зазначеного вище.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Ммитний орган зобов`язують зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

З огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 року у справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року у справі № 808/454/18.

Судом встановлено, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містили розбіжності. Разом з тим, суд зазначає, що митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару. Відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості основного методу, а також необґрунтовано застосування до визначення митної вартості другорядного методу.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними МД документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним методом.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Як встановлено судом, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відсутні посилання на конкретні документи, що мають розбіжності або не містять всіх відомостей, підтверджуючих саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; з переліку ж витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Разом з тим, підставою для коригування визначеної позивачем митної вартості товару митний орган в своїх рішеннях вказав наявність в ЄАІС інформації про митне оформлення за вищою ціною ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено (МД № UA112080/2019/032056 від 18.11.2019) та не надання декларантом додаткових документів в повном обсязі.

Втім, суд прийшов до висновку, що такі відомості лише самі по собі не можуть мати першочергового значення при перевірці, порівнянні й оцінці наданих декларантом документів про товар.

При цьому, посилання відповідача на те, що вказана цінова інформація була тільки причиною поглибленої перевірки повноти та достовірності доданих до декларації документів, не є спроможними, адже саме ця цінова інформація в подальшому зазначена у спірному рішенні як одна із підстав коригування заявленої декларантом митної вартості.

Також, суд зауважує, що при митому оформленні товару за МД № UA112080/2019/032056 від 18.11.2019, на яку посилається відповідач в рішеннях про коригування митної вартості товарів, що оскаржуються, до митного органу позивачем подавались інвойси №№ 19307, 19308, 19309, 19310, 19311 від 31.10.2019, які так само не містили посилання на додаткові угоди до контракту та відміток прикордонної митниці, та не надавались банківські платіжні документи про оплату товару. При цьому митний орган не встановив в цьому розбіжності та здійснив митне оформлення за першим методом. Зазначене вказує на порушення відповідачем концепції правомірних очікувань та принципу належного урядування, викладених, зокрема, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», у справі «Лелас проти Хорватії» та у справі «Рисовський проти України», оскільки враховуючи попереднє здійснення відповідачем митного оформлення цього самого товару від цього самого постачальника за заявленою позивачем митною вартістю, на підтвердження якої надавався аналогічний за складом та змістом пакет документів, позивач розраховував та мав правомірні очікування на такий стан речей при здійсненні відповідачем таких самих процедур в подальшому. Проте, в зазначених в позові випадках митного оформлення відповідачем були прийняті протилежні рішення, що вказує на недотримання відповідачем прозорого та послідовного способу дій і не сприяє юридичній визначеності.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Щодо відповідності фактичної вартості товарів, що імпортується рівню світових цін слід зазначити, що ч. 1 ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 регламентує, що під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб`єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

Висновком Державного підприємства «Держзовнішінформ» № 25/5-1 від 28.01.2020 підтверджується, що контрактний рівень цін в розмірі 206 євро/мт (з вмістом вологи 3 %) на умовах поставки DAP ст.Бережесть кордон України (ІНКОТЕРМС 2010) навалом коксу смоляного (ЕЕ 10528765 TS 8:2017) по специфікації № 1 додатку № 1 від 10.01.2020р. до контракту № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020р. є прийнятним для поставок коксу смоляного в Україну у січні-лютому 2020 р. і відповідає кон?юктурі та тенденціям поставок вуглевмісної сировини у І кварталі 2020 р. Зниження цін обумовлено, в тому числі, негативними прогнозами світової економіки на 2020 рік, динаміки цін на світовому ринку, в тому числі, слабкого світового ринку коксівного вугілля.

Також листом виробника товару - фірми VKG OIL AS, адресованим ДП «Держзовнішінформ», підтверджується, що каталоги, прас-листи на даний вид продукції у виробника товару відсутні. При поставках товару застосовуються договірні ціни, при формуванні яких враховуються економічна ситуація на промислових секторах ринку, рівні цін та річні обсяги виробництва, а основним споживачем даного товару є ПрАТ «Укрграфіт», на адресу якого відвантажується весь обсяг.

Отже, за відсутності інших виробників та інших покупців (імпортерів в Україну) даного товару, для висновку щодо відповідності рівня контрактної ціни товару в даному випадку можливе порівняння товару з динамікою цін на споріднені товари (коксівне вугілля, мазут), з врахуванням динаміки цін на продукцію, для виробництва якої використовується цей товар та динаміки світового ринку в цілому, як це і зазначено в висновку ДП «Держзовнішінформ» від 28.01.2020 №25/5-1, який надавався митниці для підтвердження митної вартості товару.

Також, виробник товару VKG OIL AS (Естонія) в листі на ДП «Держзовнішінформ» підтверджено, що ціна на товар в першому кварталі 2020 року встановлена на рівні 192 євро/мт, на другий квартал 2020 року встановлена на рівні 174 євро/мт на умовах поставки DAP ст. Соловечно-екс, кордон України (ІНКОТЕРМС 2010) згідно Інкотермс-2010 з попереднім розрахунком.

Зазначеним підтверджується, що ціна товару 206 євро/т на аналогічних умовах поставки, встановлена контрактом № 804/23-16/2020042/34 від 10.01.2020, Додаток № 1 (Специфікація № 1) до контракту, укладеним ПрАТ «Укрграфіт» з постачальником товару - OЬ Refferton Serviсes, відповідає ціновій політиці виробника товару, ґрунтується на дійсній вартості товару, та не є заниженою.

Щодо посилання відповідача в поданих суду відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив на не надання позивачем банківських платіжних документів, відповідне нормативно-правове обґрунтування відсутності у позивача такого обов?язку наведено вище.

Також суд зазначає, що банківський документ, що підтверджує оплату вартості товару не віднесено до переліку додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53 МК України. В самих запитах митного органу про надання додаткових документів також не зазначено про необхідність надати банківський документ, що підтверджує оплату вартості товару. Ця обставина - не надання позивачем документів, що підтверджують оплату вартості товару, не була покладена відповідачем в основу оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару. В обґрунтування прийнятих рішень про коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що у митниці наявна інформації щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, а митна вартість може бути визнана лише за умови надання наступних додатковх документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації виробника товару.

Наведеним підтверджується, що подання банківського документу, що підтверджує оплату вартості товару, митним органом взагалі не вимагалося, законодавством такий документ не визначений як додатковий і не встановлено обов?язок його подавати як на запит митниці, так само і під час дії гарантійних зобов?язань.

Згідно ч. 1 ст. 29 Митного кодексу України рішення, дії або бездіяльність митних органів можуть бути оскаржені безпосередньо до суду. При цьому, діюче законодавство не зобов?язує позивача чекати поки сплине строк дії гарантійних зобов?язань та обов?язково оплатити вартість товару у цей строк.

Позивач зазначив, що в зв?язку із викликаними економічною кризою фінансовими ускладненнями, позивач мав можливість завершити оплату вартості всіх шести поставлених партій товару тільки в квітні 2020 року. На момент звернення до відповідача із заявами про повернення (вивільнення) фінансової гарантії, а також на момент звернення до суду із даним позовом у позивача ще не було підтвердження повної оплати вартості поставленого товару.

Платіжними дорученнями № 1 від 04.03.2020 та № 10 від 23.04.2020 підтверджується здійснення позивачем оплати на користь OЬ Refferton Serviсes за контрактом № 804/23-16/2020042/34 у загальній сумі 278 520,48 євро. Листом № 13-02 від 13.05.2020 OЬ Refferton Serviсes підтверджено оплату платіжними дорученнями № 1 від 04.03.2020 та № 10 від 23.04.2020 вартість товару - кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017, поставлений по додатку № 1 від 10.01.2020 до контракту № 804/23-16/2020042/34 згідно залізничних накладних СО272800, СО272802, СО272811 від 16.01.2020; СО272808 від 16.01.2020; СО273465, СО273466, СО273467, СО273468 від 22.01.2020; СО273471, СО274027 від 30.01.2020; СО274646, СО274648, СО274649, СО274650 від 05.02.2020; СО275097, СО275099, СО275100, СО275101 від 11.02.2020.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів та прийняття митницею пов?язаних із цим рішень відбувається під час митного оформлення. Відповідач не може обґрунтовувати свої рішення, прийняті під час митного оформлення, тим, що декларантом після завершення митного оформлення не було подано той чи інший документ, який від нього не вимагався, тим більше у разі, якщо ця обставина не покладена в основу прийнятого митницею рішення.

Якщо на момент митного оформлення декларантом було виконано всі умови, передбачені законодавством, однак митним органом необґрунтовано відмовлено у прийнятті митної декларації та митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, всі подальші дії (в тому числі, подання чи не подання додаткових документів декларантом на запит митниці та під час дії фінансової гарантії, та їх оцінка митним органом) не спростовують протиправності рішення митниці про коригування митної вартості та відмову у митному оформленні за ціною контракту.

Надання митному органу додаткових документів під час дії гарантійних зобов?язань, згідно ч. 8 ст. 55 МК України є правом, а не обов?язком декларанта. В той же час, законодавством не визначено настання негативних наслідків для особи у разі не використання тих чи інших прав, в тому числі, права подати додаткові документи під час дії фінансової гарантії. Відповідно, у разі оскарження рішень митниці про коригування митної вартості товару та відмову у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, судом повинні досліджуватися саме ті обставини, та отримувати правову оцінку на предмет законності саме ті дії та рішення митного органу, які мали місце виключно при митному оформленні товару.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017, а саме: суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, щодо впливу платіжного доручення на достовірність відомостей про митну вартість товару Вищим адміністративним судом України в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017, вказується, що платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України, чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.

Судом також відхилено посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зауваження митного органу до поданого позивачем експертного висновку відхилені судом, адже ці документи, як і прибуткові ордери, виписки з бухгалтерської документації, є лише додатковим підтвердженням заявленої митної вартості товарів і не входять до переліку обов`язкових. Інформація таких документів сама по собі не є підставою для визначення митної вартості товарів та приймається до уваги лише разом з основними документами, а відтак вказівка на недоліки у таких додаткових документах без зауважень до основних документів не можуть бути підставою відмови в митному оформленні товару за встановленою декларантом митною вартістю.

В даній справі судом також не встановлено існування яких-небудь обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З огляду на це суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними та скасування рішень відповідача про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 8712,25 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000011/1 від 29.01.2020, №UA110230/2020/000015/1 від 06.02.2020, №UA110230/2020/000020/2 від 13.02.2020, №UA110230/2020/000021/2 від 14.02.2020, №UA110230/2020/000030/2 від 26.02.2020, №UA110230/2020/000034/2 від 27.02.2020;

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00026, №UA110230/2020/00032, №UA110230/2020/00042, №UA110230/2020/00045, №UA110230/2020/00061, №UA110230/2020/00069.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, ) судовий збір у розмірі 8712 (вісім тисяч сімсот дванадцять) гривень 25 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 18.09.2020.

Суддя О.О. Артоуз