Справа № 600/1493/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи

з одного адміністративного суду до іншого

21 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1493/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2020 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Галицької митниці Держмитслужби України (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо тимчасового вилучення транспортного засобу марки Volksvagen модель Passat д.н.з. НОМЕР_1 .в. належного на праві власності ОСОБА_1 , що оформлені Протоколом про порушення митних правил 1573/20900/20 від 18.08.2020 року;

зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби повернути належний ОСОБА_1 транспортний засіб марки Volksvagen модель Passat, VIN № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , рік виробництва 2006, об`єм двигуна 1968,00 см. куб., сірого кольору, пробіг 284048,00 км з ключем запалення та документ про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 17.08.2020 року вилучені працівниками митного органу згідно протоколу про порушення митних правил №157320900/20 від 18.08.2020 року.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність передачі даної справи до іншого адміністративного суду, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) і безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 19 статті 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно приписів статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч 2. ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18- річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача по складанню протоколу про порушення митних правил на підставі якого тимчасово вилучено транспортний засіб, суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію порушень митних правил та, в силу положень статті 251 КУпАП та ст. 494 МК України, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про порушенням митних правил в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та рішення, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Протокол про порушення митних правил є документом, в якому зафіксовані певні обставини та є складовою частиною справи про порушення митних правил, оцінка йому надається під час розгляду справи про порушення митних правил.

Тобто, юридичні наслідки у справі про порушення митних правил має постанова, яка приймається судом. Протокол про порушення митних правил сам по собі не має правового значення у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, оскільки посадова особа митного органу під час складання протоколу вчиняє процесуальні дії у справі про порушення митних правил, перевірка правильності складання протоколу здійснюється уповноваженим органом (в даному випадку судом) при підготовці до розгляду справи про порушення митних правил в порядку, передбаченому Митним кодексом України та КУпАП.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом в постановах від 26 вересня 2018 року по справі № 757/6550/17-а та від 10 травня 2018 року по справі №760/9462/16-а.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що даний позов не підсудний Чернівецькому окружному адміністративному суду, оскільки його предмет стосується складання процесуальних документів у справі про порушення митних правил та у відповідності до ст.522 МК України та ст. 20 КАС України має розглядатися місцевим загальним судам як адміністративним, з урахуванням вимог територіальної підсудності встановленої ст.ст. 25-26 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, суд зазначає, що КАС України не містить положення, які регулюють питання передачі адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до предметної юрисдикції (підсудності) місцевого загального суду, як адміністративного.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З урахуванням вищевказаного, суд застосовує положення пункту 2 частини першої статті 29 КАС України до передачі справ за належною предметною юрисдикцією.

Згідно з частинами шостою та восьмою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Часиною 1 статті 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З огляду на приписи статті 25 КАС України дана справа територіально підсудна Новоселицькому районному суду Чернівецької області, за фактичним місцем проживання позивача.

Керуючись статтями 29, 30, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Адміністративну справу №600/1493/20-а за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - передати за предметною юрисдикцією (підсудністю) до Новоселицького районного суду Чернівецької області (вул. 1-го Травня, 4А, м. Новоселиця, Чернівецька, 60300).

2. Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

3. Копію ухвали про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого невідкладно надіслати позивачу.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш