Справа № 300/2268/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 вересня 2020 року ЛьвівСправа № 300/2268/19 пров. № А/857/5829/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,
з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі № 300/2268/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» (далі - ТОВ) було задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС) № від 30 серпня 2019 року, а також № від 30 серпня 2019 року у частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 1354545 грн та 338636 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). У задоволенні позову про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС № від 30 серпня 2019 року у частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 31320 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 7830 грн відмовлено. Стягнуто на користь ТОВ за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС 18902,64 грн судових витрат по сплаті судового збору та 27060 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу ГУ ДПС задоволено частково. Змінено рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі № 300/2268/19 у частині розподілу судових витрат. Вирішено стягнути на користь ТОВ за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС 18902,64 грн судових витрат по сплаті судового збору та 18000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року залишено без змін.

01 липня 2020 року у судовому засіданні представником ТОВ було зроблено заяву про подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу (правову) допомогу у справі № 300/2268/19 в суді апеляційної інстанції впродовж 5-ти днів з моменту ухвалення рішення суду. Вказана заява мотивована тим, що документи, що підтверджують обсяг наданої правничої (правової) допомоги та її оплату, не могли бути сформовані та подані суду на час розгляду справи апеляційним судом.

Позивач подав 03 липня 2020 року подав заяву, у якій просив стягнути з ГУ ДПС на його користь 19200 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Представник ТОВ у ході розгляду заяви підтримав свої вимоги у повному обсязі.

Представник ГУ ДПС, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи по суті вимоги заяву ТОВ про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Питання судових витрат під час розгляду та вирішення адміністративної справи регламентовано статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи.

Оцінюючи правомірність вимоги, викладених у заяві ТОВ, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із положеннями частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційному суду було надано Замовлення № 2 на надання юридичних послуг та правничої допомоги від 12 червня 2020 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «МТА ПАРТНЕРИ», акт № 018МТА/ІФ-19 про надання правничої допомоги від 01 липня 2020 року, платіжне доручення № 2364 від 22 червня 2020 року на суму 6000 грн, платіжне доручення № 2396 від 02 липня 2020 року на суму 6000 грн, договір про надання адвокатських послуг від 20 травня 2020 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «ІНТЕЛЕКС», протокол погодження розміру фіксованої вартості адвокатських послуг від 20 травня 2020 року у справі № 300/2268/19 в суді апеляційної інстанції, протокол погодження ставок погодинної оплати адвокатських послуг від 20 травня 2020 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 01 липня 2020 року, розрахунок вартості послуг та витрат у справі № 300/2268/19 (апеляційний розгляд), платіжне доручення № 2386 від 01 липня 2020 року на суму 7200 грн.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналізуючи надані ТОВ докази на підтвердження його витрат на професійну правничу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до розрахунку вартості послуг та витрат у справі № 300/2268/19 (апеляційний розгляд) адвокатським об`єднанням «ІНТЕЛЕКС», підготовка відзиву у червні 2020 року на апеляційну скаргу адвокатом Ю.Леником складала 6 год та судове представництво 01 липня 2020 року складала 1 год. Загальна вартість послуги (з ПДВ) становить 7200 грн.

Разом з тим, матеріали справи № 300/2268/19 не містять належних і допустимих доказів підготовки відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС адвокатом Ю. Леником, що свідчить про безпідставність вимог про відшкодування коштів на підготовку такого.

Водночас, як свідчать матеріалів справи, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01 липня 2020 року адвокат Ю.Леник дійсно брав участь у якості одного із представників ТОВ.

Відповідно до протоколу погодження розміру фіксованої вартості адвокатських послуг від 20 травня 2020 року у справі № 300/2268/19 в суді апеляційної інстанції винагорода за здійснення представництва інтересів клієнта у судовому засіданні по справі складає 1500 грн без ПДВ за кожне судове засідання.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вимоги ТОВ про відшкодування за рахунок відповідача витрат за здійснення представництва його інтересів у судовому засіданні апеляційного суду 01 липня 2020 року адвокатом Ю.Леником у розмірі 1500 грн слід задовольнити.

Щодо представництва інтересів ТОВ адвокатським об`єднанням «МТА ПАРТНЕРИ» апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до акту № 018МТА/ІФ-19 про надання правничої допомоги від 01 липня 2020 року, ознайомлення з апеляційною скаргою та підготовка відзиву на апеляційну скаргу по справі № 300/2268/19 складає 7 год та становить 7000 грн. Окрім того, підготовка до участі та участь в судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному судді по справі № 300/2268/19 складає 5 год та становить 5000 грн.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС за підписом адвоката Тепак Л.П. складається з 4 аркушів, а його мотивація фактично дублює доводи, що були викладені у позовній заяві. Окрім того, на переконання апеляційного суду, підготовка до участі у судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному судді по справі № 300/2268/19 охоплює собою ознайомлення із апеляційною скаргою ГУ ДПС та підготовку відзиву на неї. Відтак, на думку апеляційного суду, розмір вказаних витрат не відповідає фактичним обставинам та є суттєво завищеним.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01 липня 2020 року адвокат Тепак Л.П. активно приймала участь, захищаючи інтереси ТОВ у ході апеляційного розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного, обґрунтованим та достатнім буде розмір відшкодування ТОВ витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи адвокатським об`єднанням «МТА ПАРТНЕРИ» у сумі 7000 грн.

Підсумовуючи наведене, на думку апеляційного суду, на користь ТОВ за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС, як суб`єкта владних повноважень, слід стягнути 8500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» (ідентифікаційний код 37322161, вулиця Заводська, 4б, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 43142559, вулиця Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Додаткова постанова у повному обсязі складена 18 вересня 2020 року.