Справа № 640/14155/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.01.2019 № 807 «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.01.2019 № 807 «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )»;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.04.2019 № , № , № та № ;

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.04.2019 № та № ;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 09.04.2019 № Ф-121У.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 22.01.2019 № 807 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 05.02.2019 по дату завершення перевірки тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 в ГУ ДФС у м. Києві.

На підставі оскаржуваного наказу відповідачем складено повідомлення про проведення перевірки від 23.01.2019 № 5939/Т/26-15-42-05.

Зазначені повідомлення про проведення перевірки та наказ, направлені позивачу поштою. Поштове відправлення повернулось до ГУ ДФС у м. Києві 27.02.2019 із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

За результатами проведеної перевірки відповідач склав акт від 25.02.2019 № 416/26-15-42-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» (далі по тексту - акт перевірки) акт перевірки також направлений позивачу поштою, поштове відправлення повернулось до ГУ ДФС з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

На підставі акта перевірки 09.04.2019 відповідачем винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-121У про наявність станом на 09.04.2019 у позивача заборгованості з єдиного внеску у розмірі 82 817,73 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за порушення пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу донараховано 82 817,73 грн., на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 28 405,89 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача за порушення підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 510, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача за порушення підпункту «д» пункту 176.1 статті 176, пунктів 44.1, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 510, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу за порушення пункту 177.2 статті177 Податкового кодексу України та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 587 067, 36 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1 270 453, 89 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 317 613, 47 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу за порушення пункту 183.2 статті 183, пункту 187.1 статті187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України та на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1 981 755,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1 585 404, 60 грн. та за штрафними санкціями - 396 351,15 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким за встановлене порушення пункту 1, 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки ГУ ДФС не мало правових підстав для прийняття відповідного наказу від 22.01.2019 № 807 та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, у зв`язку із чим такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.01.2019 № 807 «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )» є протиправними. При цьому, проведена відповідачем перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 25.02.2019 № 416/26-15-42-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017», не створює правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття оскаржуваних рішень, вимоги та податкових повідомлень-рішень.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Пунктом 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

- податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

51) виявлено недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом;

52) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної держави, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладених на їх підставі міжвідомчих договорів, про виявлення таким органом помилок, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунка особи, яка є резидентом відповідної іноземної держави, або про невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

В розумінні пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться у разі якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245 (далі - Порядок №1245).

Пунктом 10 Порядку № 1245 встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З наведених положень Податкового кодексу України слідує висновок, що передумовою видачі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є отримання контролюючим органом інформації, що свідчить про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки стало виявлення Головним управлінням ДФС у м. Києві фактів, які свідчать про порушення податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Про зазначене вказують результати аналізу податкової інформації та опрацювання відповідно до ст.ст. 20, 71.1, 72, 73 ПК України.

З урахуванням зазначеного, відповідачем витребувано від позивача пояснення та належним чином завірені документальні підтвердження, пов`язані з отриманням позивачем доходу від операцій з продажу нерухомого майна та майнових прав протягом 2014-2017 років.

Як вбачається зі змісту запиту ГУ ДФС у м. Києві від 26.11.2018 № 76980/Т/26-15-42-05-27 про надання документів, підставою для його направлення стало отримання відповідачем податкової інформації, яка свідчить про можливе порушення позивачем вимог податкового законодавства чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У запитах відповідачем зазначено підстави для проведення перевірки, джерело отримання інформації та норми ПК України, які було порушено позивачем.

Однак, колегія суддів вважає, що вони не відповідають вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України, оскільки в запитах не зазначено конкретних підстав для отримання податковим органом інформації у контексті походження та змісту податкової інформації, на підставі якої податковий орган дійшов висновку про можливі порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, не вказано, за результатами аналізу якої саме інформації та в який спосіб отримані відомості про можливі порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, і взагалі не наведено, які конкретні факти свідчать про порушення ОСОБА_1 податкового законодавства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звільнений від обов`язку надавати пояснення та документи на запити відповідача, а тому у відповідача відсутні законодавчо визначені підстави для призначення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене та враховуючи, що ненадання відповіді на запит контролюючого органу, складеного з порушеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України, не породжує жодних негативних наслідків для платника податків та не може бути підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків.

Крім того, як вже було зазначено вище, відповідно до абз. 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

З наведеного вбачається, що наявність печатки є одним з обов`язкових елементів, які зумовлюють надання такому запиту юридичної значимості, обов`язковості, відсутність якого у свою чергу звільняє платника від обов`язку надавати відповідь на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 826/9082/15.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, та вбачається з матеріалів справи (а.с. 18) на запиті ГУ ДФС у м. Києві від 26.11.2018 № 76980/Т/26-15-42-05-27 про надання позивачем інформації та її підтверджуючих документів, який засвідчений безпосередньо контролюючим органом, не вбачається наявності печатки ГУ ДФС у м. Києві.

Вищенаведені обставини позбавляють вищезгаданий запит юридичної значимості та не зумовлювали виникнення у позивача обов`язку надання на нього відповіді, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, ненадання позивачем відповіді на такий запит не може бути підставою для призначення перевірки на підставі п/п. 78.1.1. ПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність призначення та проведення перевірки, що, відповідно, є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у м. Києві від 22.01.2019 № 807 «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )».

Також, з огляду на протиправність вказаного наказу, колегія суддів вважає, що дії ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на підставі такого наказу також є протиправними, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що надісланий позивачу запит про надання документів від 26.11.2018 № 76980/Т/26-15-42-05-27 повернувся до ГУ ДФС з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 14.01.2019. Тобто, вказаний запит вважається врученим ОСОБА_1 14.01.2019. При цьому, наказ № 807 прийнято 22.01.2019.

Отже, оскільки наказ прийнято відповідачем 22.01.2019, то колегія суддів вважає, що ГУ ДФС у м. Києві порушено встановлений підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України 10-денний строк з дня отримання запиту на надання платником пояснень та їх документального підтвердження, чим, у свою чергу, порушено право позивача на надання пояснень та їх документального підтвердження.

При цьому, проведена відповідачем перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 25.02.2019 № 416/26-15-42-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» , не створює правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття оскаржуваних рішень, вимоги та податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС від 09.04.2019 № , № , № та № , рішень ГУ ДФС від 09.04.2019 № та № і вимоги від 09.04.2019 № Ф-121У, прийнятих за наслідками незаконних дій, та необхідність їх скасування.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 826/13138/15 від 06.08.2019 у справ № 826/14183/16 колегія суддів вважає помилковими та не беруться колегією суддів до уваги оскільки обставини перевірки у справах № 826/13138/15 та № 826/14183/16 стосувалися саме перевірки фізичної особи-підприємця, яка була зареєстрована як СПД та платник єдиного податку, а тому висновки Верховного Суду у вказаних справах є неспівставними з обставинами даної справи.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.