Справа № 200/2820/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. Справа№200/2820/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А.,

за участі:

секретаря судового засідання - Гуменної В.П.,

представниці відповідача - Кододової А.В.,

представниці відповідача - Яковлєвої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в розмірі 21 030, 90 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в розмірі 21 030, 90 грн.

Обґрунтовуючи протиправність вимоги податкового органу, ОСОБА_1 зазначив, що звільнений від сплати єдиного внеску відповідно до частини четвертої статті 4 зазначеного Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування та як особа з інвалідністю.

Крім того, позивач зазначає, що на момент винесення спірної вимоги він був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція. Отже, згідно з п. 4 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на час проведення антитерористичної операції до її закінчення звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов`язків платника єдиного внеску у вказаний період до нього не застосовуються. Водночас, в порушення вказаних норм відповідач надіслав йому вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У, в якій зазначено про наявність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску в сумі 21 030, 90 грн.

З огляду на вищевикладене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в розмірі 21 030, 90 грн.

В обґрунтування незгоди з позовними вимогами представник відповідача зазначає, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно сплачувати внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Несвоєчасно не сплачена сума є недоїмкою та стягується з застосуванням штрафів. Обставини несвоєчасної сплати єдиного внеску позивачем не заперечуються, тому відповідачем правомірно була винесена спірна вимога. Згідно облікових даних, наданих відповідачем, заборгованість позивача становила 21 030, 90 гривень, тому Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу на вказану суму боргу.

Поряд з цим, представник відповідача вважає помилковим посилання ОСОБА_1 на застосування щодо нього приписів частини четвертої статті 4 зазначеного Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з огляду на те, що заборгованість, зазначена у вимозі, виникла за період з 09.02.2018 року по 19.04.2019 року. В свою чергу, позивачу встановлена третя група інвалідності 08.08.2019 року, тобто після виникнення заборгованості, визначеної у спірній вимозі.

Із зазначених причин представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

16 березня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в сумі 21 030, 90 грн та відкрито провадження у справі № 200/2820/20-а. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання у справі на 12 год 30 хв 15 квітня 2020 року. Крім того, суд зобов`язав відповідача надати в строк до 14.04.2020 року детальний розрахунок вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42У в сумі 21 030, 90 грн, винесену стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

15 квітня 2020 року ухвалою суду клопотання представниці відповідача про відкладення підготовчого засідання - задоволено та відкладено підготовче засідання до 12-00 год. 13.05.2020 року. Судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів з ініціативи суду, а також зобов`язано відповідача надати суду в строк до 12.05.2020 року детальний розрахунок вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в сумі 21 030, 90 грн, яка винесена стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

13 травня 2020 року судом відкладено підготовче засідання до 12 год 30 хв 09 червня 2020 року.

Ухвалою від 09 червня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання до 11 год 00 хв 24 червня 2020 року. 24 червня 2020 року суд ухвалою повернув ОСОБА_1 заяву про зупинення виконавчого провадження по адміністративній справі № 200/2820/20-а. Крім того, ухвалою суду клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання - задоволено. Відкладено підготовче засідання у адміністративній справі № 200/2820/20-а до 11 год 00 хв 03.08.2020 року. 03 серпня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд по суті на 11 год 30 хв 09.09.2020 року. У судовому засіданні представниці відповідача просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 5-6).

У період з 13.09.2005 року по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, що відображено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який розміщено на офіційному веб сайті Міністерства юстиції України, а також у свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 13.09.2005 року серії В01 №179981 (а.с.7).

Позивач перебуває на обліку у Бахмутській державній податковій інспекції Бахмутського управління Головного управління ДПС у Донецькій області як платник податків та платник єдиного внеску. Вказана інформація відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься у вільному доступі в мережі Інтернет.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач був платником єдиного податку, згідно свідоцтва від 13.03.2008 року серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

13.05.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-83166-42 У щодо сплати позивачем недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21 030, 90 гривень. В спірній вимозі зазначено, що сформована вона станом на 11 вересня 2019 року (а.с.10).

Згідно з обліковими даними, наданими відповідачем, заборгованість позивача станом на 19 квітня 2019 року становила 21 030, 90 грн, тому ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу на вказану суму боргу (а.с.57). При цьому, спірна вимога включає в себе періоди несплати єдиного внеску з 09.02.2018 року по 19.04 2019 року (а.с.59).

Поряд з цим, з 08.08.2019 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, що відображено у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 399342 (а.с.9).

25.02.2020 року державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сьоміною О.Я. було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в сумі 21 030,90 грн (а.с.11-12).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В першу чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне застосовувати норми права, які були чинні в момент винесення спірної вимоги про сплату боргу від 13.05.2019 року.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464).

Відповідно до положень статті 1 зазначеного Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами ч. 8, ч.12 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно зі ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Разом з тим, пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, визначає, що до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що з 08.08.2019 року позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи. На переконання суду, саме з цього періоду позивач і звільнений від сплати єдиного внеску. В свою чергу, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в сумі 21 030, 90 грн винесена за період з 09.02.2018 року по 19.04. 2019 року, тобто до моменту визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у спірній вимозі від 13 травня 2019 року зазначено, що винесена вона станом на 11 вересня 2019 року.

Проте, у судовому засіданні представниця відповідача Яковлєва А.С. зазначила, що при складанні вимоги про сплату боргу (недоїмки) була допущена описка в частині визначення дати виникнення заборгованості. Вказане не суперечить розрахунку до такої вимоги, який підтверджує факт утворення заборгованості саме у період з 09.02.2018 року по 19.04.2019 року.

Суд зазначає, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності у разі наявності формальних помилок. Рішення може бути скасоване тільки з метою виправлення істотної помилки. Вказана позиція узгоджується із рішенням від 23.07.2009 року Європейського суду з прав людини у справі «Сутяжник проти РФ», яку наведено в окремій думці судді Верховного Суду Яна Берназюка від 25.04.2018 року (справа №826/5575/17).

З огляду на наведене, суд вважає доводи позивача щодо застосування до нього приписів частини четвертої статті 4 Закону № 2464 помилковими.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", у відповідності до якого п.п. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено. Водночас, оскільки п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було внесено зміни до Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24 грудня 2015 року змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не було внесено, спірні правовідносини врегульовують положення п. 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, слід зазначити, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" від 02.03.2015 року № 219-VIII п. 9-3 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено вважати п. 9-4.

Таким чином, згідно з п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII (надалі Закон №1669) ( в редакції, чинної у спірний період), згідно до ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час виникнення спірних правовідносин, Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО тривав.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" (втратило чинність), від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено м. Бахмут.

Отже, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону № 2464, якою є спірна вимога.

Суд наголошує, що доповнення розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 пунктом 9-4 втратили чинність згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 911). Дійсно, зазначена норма з 01 січня 2016 року втратила чинність внаслідок її виключення згідно із Законом № 911, разом з тим зберіглася в Законі № 2464. Пункт 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 й після внесення змін до Закону № 1669 Законом № 911 продовжує свою дію в часі.

Суд зазначає, що відсутність у позивача обов`язку своєчасної сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання.

Відтак, формування спірної вимоги про сплату недоїмки та застосування наслідків такої несплати є протиправним.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога від 13.05.2019 року № Ф-83166-42У винесена відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки сума недоїмки, зазначена у вказаній вимозі, нарахована відповідачем за період, який включає час проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

Разом з тим, суд зазначає, що приписи Закону № 1669 не скасовували обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а лише надавали можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Оскільки у період дії припису п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач мав відстрочку щодо сплати єдиного внеску, вказане унеможливлювало заходи впливу за порушення Закону № 2464, якою є спірна вимога.

При цьому, наразі даний пункт виключений із Закону № 2464-VІ, а тому у платника податків відсутні пільги щодо відстрочення сплати єдиного внеску.

З огляду на наведене, позовна вимога фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 на суму 21 030, 90 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем за подання до адміністративного суду позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн згідно з квитанцією № 30292089-1 від 06.03.2020 року (а.с.17).

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Доказів понесення інших витрат позивачем до суду не надано.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, б. 59) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У в розмірі 21 030, 90 грн., - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Донецькій області від 13.05.2019 року № Ф-83166-42 У, яка винесена фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , зі сплати єдиного внеску у розмірі 21 030, 90 грн (двадцять одна тисяча тридцять гривень дев`яносто копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.09.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб