Справа № 540/1509/20
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1509/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського ДПІ Херсонського Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати бездіяльність Херсонського ДПІ Херсонського Головного управління ДФС у Херсонській області щодо стягнення сум несплаченого єдиного соціального внеску з ТОВ «Амалтея» щодо ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 22.03.2019 р. неправомірними, зобов`язати Херсонське ДПІ Херсонського Головного управління ДФС у Херсонській області вчинити дії щодо стягнення з ТОВ «Амалтея» сум несплаченого єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 22.03.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 21.02.2014 року по 22.03.2019 р. включно позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Амалтея». За цей період роботодавець нараховував та виплачував позивачу заробітну плату. Однак під час перевірки індивідуальних відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивачу стало відомо, що за час роботи на підприємстві, з 01.11.2018 р. по 22.03.2019 р. включно, ТОВ «Амалтея» не було перераховано єдиний соціальний внесок на рахунок Державної фіскальної служби України відносно ОСОБА_1 . У зв`язку із чим просить визнати бездіяльність відповідача щодо стягнення єдиного внеску з ТОВ «Амалтея» протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвалою від 15.06.2020 року відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін (в порядку письмового провадження), з урахуванням вимог ч.5 ст. 262, ст. 258 КАС України, а також відстрочено позивачу сплату судового збору до винесення рішення по справі.

30.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнаються з тих підстав, що позивач не вказує в чому саме полягає порушення її прав та законних інтересів, а також в чому полягає бездіяльність відповідача, яка є наслідком порушення її соціальних прав на пенсійне забезпечення. В задоволенні позовних вимог просить відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено: 10.02.2020 року позивач звернулась із скаргою до відповідача щодо перерахування єдиного внеску нарахованого роботодавцями на суму заробітної плати, винагороди за договорами ЦАХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (єдиний внесок) ТОВ «Амалтея».

10.03.2020 року № 936/Т/21-22-33-01 ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі повідомило позивачу, що станом на звітну дату за ТОВ «Амалтея» рахується заборгованість із сплати єдиного внеску нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати. Державна податкова служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, здійснює стягнення своєчасно несплачених сум єдиного внеску з платників єдиного внеску. Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі в межах своїх повноважень, вживає до ТОВ «Амалтея» відповідні заходи щодо стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску та погашення заборгованості перед бюджетом у повному обсязі.

На думку позивача, відповідач не вжив заходів, щодо стягнення зазначеної заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства: частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 КАС України).

Приписи ч. ч. 1,2 ст. 5 КАС України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стосовно декларованого позивачем порушення його прав та інтересів бездіяльністю відповідача суд враховує наступне: Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Суд не встановив, що права та інтереси позивача порушено відповідачем в сфері публічно-правових відносин. Інших прав та інтересів позивача в спірних правовідносинах судом не встановлено.

Крім того, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо порушення її прав на пенсійне забезпечення, які позивач пов`язує саме із бездіяльністю відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи не встановлено порушених прав позивача бездіяльністю відповідача, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що ухвалою від 15.06.2020 року сплату судового збору відстрочено ОСОБА_1 до винесення рішення по справі, то з позивача на користь держави підялгають стягненю судові витрати у розмірі 840,80 грн., відповідно до вимог ч. 2 ст. 133 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Херсонського ДПІ Херсонського Головного управління ДФС у Херсонській області (73008, м.Херсон, вул. І.Куліка, 143-а) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір до державного бюджету України (ГУК у. м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 ) у розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 111030000