Справа № 280/5976/19
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 280/5976/19

Провадження № 11-280 за 20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М.І.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила касаційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, про відшкодування шкоди, і

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відшкодувати та стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної Казначейської служби України у м Запоріжжі суму шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, у розмірі 22 944,25 грн. (податок з доходів фізичних осіб 21 095,42 грн. та військовий збір 1 848,83 грн.).

Позов обґрунтовує тим, що з 2002 року йому була призначена пенсія за вислугу років. Відповідно до положення абзацу 1 підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, з 01 березня 2015 року по 28 серпня 2018 рік включно, щомісячно утримував з пенсії позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Попри це рішенням від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 Конституційний Суд України зазначені положення Податкового кодексу України визнав неконституційними. У зв`язку з цим позивач вважав, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання, йому була завдана матеріальна шкода у виді незаконного утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 29 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції виходив з того, що до прийняття Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 органи Пенсійного фонду повинні були здійснювати свою діяльність відповідно до чинного на час здійснення дій законодавства.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 02 квітня 2020 року залишив без змін рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 не погодився із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подав касаційну скаргу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 04 серпня 2020 року на підставі пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відмовив у відкритті касаційного провадження. Підставою для цього стало подання скарги на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Прохання мотивує тим, що ця справа має для нього особисте виняткове значення, позаяк невирішення її законним способом призвело до порушення його права на отримання пенсії в повному обсязі. Наголошує, що ця справа може становити значний суспільний інтерес, оскільки стосується питань, що матимуть фундаментальне значення для єдиної правозастосовної практики.

Зі змісту та спрямованості аргументів звернення ОСОБА_1 можна узагальнити, що її автор, попри зазначення в резолютивній частині прохання про скасування рішень судів попередніх інстанцій, водночас й насправді пропонує, щоб Велика Палата Верховного Суду проревізувала і переглянула ухвалу касаційного суду від 04 серпня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження, відкрила касаційне провадження й здійснила касаційний перегляд касаційної скарги скаржника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За правилами частин третьої-шостої статті 346 цього Кодексу суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо

така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду;

якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Згідно зі статтею 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Із наведеного нормативного процесуального регулювання випливає, що ухвала суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження є остаточною, вона не є тим видом судового рішення, що підлягає оскарженню, а Велика Палата Верховного Суду не є тим судовим органом, який має процесуальні повноваження переглядати судові рішення суду касаційної інстанції за правилами касаційного провадження та здійснювати відповідні процесуальні дії після такого перегляду, чи переглядати рішення судів першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку без прохання переглянути рішення суду касаційної інстанції, але за наявності нескасованого й обов`язкового до виконання судового рішення суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження, ухваленого за наслідками перевірки відповідності касаційної скарги на стадії відкриття касаційного провадження.

Доводи і аргументи скарги ОСОБА_1 не спростовують правових висновків зазначених рішень.

У зв`язку зі сказаним варто послатися також на рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», який у пункті 24 цього рішення наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Отже, касаційна скарга ОСОБА_2 є неприйнятною, а тому її разом з доданими до неї матеріалами слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 24, 346, 365 Кодексу адміністративного судочинства України Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду у Запорізькій області, про відшкодування шкоди.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв

Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська