Справа № 460/3894/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2020 року м. Рівне №460/3894/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просила суд визнати відмову протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернутися з поданням до казначейської служби про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 2801,30грн, сплаченого згідно із квитанції 10017/0164 № 54.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.12.2019 вона придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні договору позивач сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, в розмірі 2801,30грн. Позивач придбала житло вперше, а тому вважає, що відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" сплатила такий збір безпідставно. Зазначає, що 29.01.2020 звернулась до відповідача про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, проте отримала відмову у поверненні вказаних коштів. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та просить зобов`язати відповідача сформувати та подати до казначейського органу у місті Рівне подання про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2801,30грн. З підстав наведених у відзиві, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі №460/3894/20. Вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 02.07.2020 подано до суду відзив на адміністративний позов. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Повідомлено, що діючим законодавством не визначено механізму повернення даного платежу управліннями Пенсійного фонду. Відсутні не лише норми, які б врегулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості. Стверджує, що оскільки позивачем добровільно сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості нерухомості, то вказані кошти не належать до помилково або надміру зарахованих до державного бюджету. Крім того, відповідач зауважив, що позивач на момент вчинення правочину володів достатнім обсягом інформації для прийняття рішення щодо сплати даного збору чи відмови у разі, якщо таким чином його права були порушені, мав можливість оскаржити дії нотаріуса із подальшим зобов`язанням останнього зареєструвати договір купівлі-продажу без сплати збору, однак жодних таких дій по захисту своїх прав позивач не вчинив. Вважає, що відмовляючи позивачу, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами, а тому просив у задоволенні позову відмовити(а.с.24-25).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

12.12.2019 ОСОБА_2 придбала квартиру під АДРЕСА_2 , підтвердженням чого є укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений в цей день приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюком Г.Б., та зареєстрований в реєстрі за №1421(а.с.7).

До укладання вказаного договору купівлі-продажу, позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2801,30грн., що підтверджується копією квитанції №57 від 12.12.2019(а.с.9)

Факт належності ОСОБА_2 вказаної квартири на праві приватної власності також підтверджується долученою до матеріалів справи копіює Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.8).

29.01.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з метою повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2801,30грн., враховуючи приписи Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій(а.с.10-12).

Відповіддю від 19.02.2020 за №1700-0901-8/3104 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що органи пенсійного фонду України не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, які придбавають майно вперше, тому для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, підстави відсутні(а.с.14).

Не погоджуючись із твердженнями відповідача щодо безпідставності повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2801,30грн., та вважаючи їх протиправними, ОСОБА_1 звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон України від 26.06.1997 №400/97-ВР).

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, чинній на час придбання позивачем квартири та сплати збору), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок).

В обґрунтування заперечень на позов відповідач зазначає, що діючим законодавством не визначено механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України. Відсутні не лише норми, які б врегулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

На думку суду, не може бути підставою для обмеження права позивача бути звільненим від сплати внеску за придбання житла вперше, гарантоване Законом України від 26.06.1997 №400/97-ВР, у зв`язку з не врегулюванням на законодавчому рівні механізму повернення даного платежу та визначення переліку документів, що підлягають аналізу, для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

Тобто, вказаний Закон не пов`язує реалізацію особою свого права на звільнення від сплати збору за придбання житла вперше від функціонування спеціального механізму чи реєстру, який би фіксував придбання житла вперше. Не передбачено таких обмежень і в інших правових актах.

Суд погоджується із висновками позивача, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитися в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм, не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії(Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, покликання на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна - є необґрунтованими.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 (справа №819/1667/17), від 28.11.2018 (справа № 813/1126/17), та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Як стверджує відповідач, позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості. Враховуючи це, зазначені кошти не відносяться до помилково або над зарахованих до державного бюджету, а отже не підпадають під дію Порядку №787. Позивач їх добровільно сплатив збір. Вказана обставина також підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного документу.

Відтак, позивач на момент вчинення правочину володів достатнім обсягом інформації для прийняття рішення щодо сплати даного збору чи відмови у такій, вважаючи, що його права порушено, мав можливість оскарження дій нотаріуса із подальшим зобов`язанням останнього зареєструвати договір купівлі-продажу без сплати збору. Проте жодних дій по захисту своїх прав позивачем не вчинялося.

Однак, з наведеними твердженням Пенсійного органу, суд не погоджується, враховуючи таке.

За приписами п. 9 ч.1 ст.1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Аналогічні приписи також закріплені у п. 15-1 Порядку.

З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що законодавцем визначено те, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється виключно за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, в силу вимог Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР, для оформлення договору купівлі-продажу, позивач змушена була сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Процедура повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету, встановлена "Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі - Порядок №787).

Відповідно до п. 5 глави 1 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

До матеріалів справи позивачем також долучено відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого, відомості щодо належності позивачу на праві власності інших об`єктів нерухомого майна - відсутні(а.с.15).

Зважаючи на вищенаведене, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого житла та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, судом не здобуто.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 підтверджено придбання квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2019 - вперше, суд погоджується з доводами про те, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закон України від 26.06.1997 №400/97-ВР, вона звільнена від сплати збору за придбання нерухомого майна (квартири), оскільки придбала таке майно вперше.

Отже, обґрунтованими є доводи позивача щодо права на повернення сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, за придбання нерухомого майна (квартири) на підставі договору від 12.12.2019 у розмірі 2801,30грн., згідно з відповідною квитанцією.

Враховуючи викладене підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною відмову та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернутися з поданням до Головного управління державної казначейської служби України у Рівненської області про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2801,30грн.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача, судові витрати на суму 840,80грн., сплачені згідно із оригіналу квитанцій від 22.05.2020 №8(а.с.17).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 2801,30грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернутися з поданням до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 2801,30грн, сплаченого згідно із квитанції 10017/0164 № 57 від 12.12.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) судові витрати на суму 840,80грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 вересня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля