Справа № 440/3891/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3891/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Домінік" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Домінік" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у видачі сертифікату №ІУ 64 від 28.05.2020 та зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат на об`єкт: "Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництво додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки".

В обґрунтування позову позивач вказує, що ним було подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції України проектну та виконавчу документацію в повному обсязі, проте останнім безпідставно прийнято рішення про відмову у видачі сертифікату.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 вересня 2020 року до суду надійшли заява про поновлення строку на подачу відзиву та відзив на позовну заяву, відповідно до яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та зазначав, що підставою для відмови у видачі сертифікату на об`єкт: "Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництво додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки" є неподання позивачем документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифікату /а.с.144-149/.

Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року відмовлено у зупиненні провадження у справі.

Позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив, про що повідомив листом 13 серпня 2020 року /а.с. 125/.

Дослідивши матеріали справи, подані учасниками справи документи, суд встановив наступні обставини справи.

14.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Полтавакондитер» подало до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки», яка була зареєстрована за №ПТ 50 /а.с.17-18/.

В період з 17.07.2017 по 28.07.2017 головним інспектором будівельного нагляду Інспекційного відділу №2 Дроздовою Анастасією Олегівною проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів на об`єкті:

"Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки". Перша черга будівництва», за результатами якого складено акт щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 28.07.2017, згідно з яким порушень щодо розроблення проектної документації, організації будівництва, процесу будівництва, не виявлено /а.с. 20-25/.

В період з 10.10.2018 по 19.10.2018 головним інспектором будівельного нагляду Інспекційного відділу № 1 Діденко Валентином Васильовичем проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів на об`єкті:

"Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки". Перша черга будівництва», за результатами якого складено акт щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 19.10.2018 /а.с.26-33/.

За результатами проведення даної перевірки встановлено, що Замовник-будівництва ПрАТ «Домінік» (надалі також по тексту - ПрАТ «Полтавакондитер»), виконав частину будівельних робіт з будівництва об`єкта клас наслідків (відповідності) - середні наслідки СС2: «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки» не передбачені затвердженою проектною документацією, розробленою на об`єкт будівництва Генпроектувальник ТОВ «БУДБАЗИС» та декларацією про початок виконання будівельних робіт № ПТ 50 від 14.07.2016.

На підставі викладеного, 24.10.2018 прийнято рішення за № 90 «Про скасування декларації» /а.с. 34/.

26.10.2018 наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції Полтавської області №92 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.07.2016 № ПТ 50, об`єкт будівництва «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки», замовник ПрАТ «Домінік» (ПрАТ «Полтавакондитер»), скасовано /а.с. 35/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі № 440/3917/18 за позовом ПрАТ «Домінік» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов та припису, визнано протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області по проведенню перевірки щодо дотримання Приватним акціонерним товариством "ДОМІНІК" вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 3 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки /а.с. 36-39/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року, що залишено в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, у справі № 440/607/19 визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції Полтавської області № 92 від 26 жовтня 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт». Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції Полтавської області № 90 від 24 жовтня 2018 року «Про скасування декларації» /а.с.44-51/.

23.03.2020 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області направлено листа вих. № 275 з вимогою поновити реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ПТ 50 від 14.07.2016 на об`єкті будівництва: «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки» /а.с. 52/.

09.04.2020 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області на виконання вимог листа № 275 від 23.03.2020, а також рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/607/19 від 21.08.2019 поновлено реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ПТ 50 від 14.07.2016 на об`єкті будівництва: «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки».

06 травня 2020 року Приватне акціонерне товариство «ДОМІНІК» через Центр надання адміністративних послуг Полтавської міської ради у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (далі по тексту - Порядок) направило до Державної архітектурно-будівельної інспекції України заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (за формою згідно додатка 8) разом з актом про готовності об`єкта до експлуатації (згідно з додатком 9) /а.с. 54-59/.

Згідно з даною заявою ПрАТ «Домінік» просило прийняти в експлуатацію об`єкт будівництва - Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки.

28 травня 2020 року за результатами розгляду заяви ПрАТ «Домінік» Державною архітектурно-будівельною інспекцією України прийнято рішення про відмову у видачі сертифіката № ІУ 64 на підставі абзацу 4 пункту 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, в зв`язку з неподанням документів необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, а саме: не надано проектну документацію, виконавчу документацію, документи виробничого контролю якості виконання будівельних робіт для огляду /а.с. 89/.

30.06.2020 ПрАТ «Домінік» отримало відмову у видачі сертифіката № ІУ 64 від 28.05.2020.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначені правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 6 Закону № 3038 виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад належать до органів державного архітектурно-будівельного контролю.

За приписами частини другої статті 39 Закону України № 3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Згідно із частиною 3 статті 39 Закону № 3038 орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків.

Неподання таких висновків у визначений органом державного архітектурно-будівельного контролю строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Пунктом 7 статті 39 Закону № 3038 передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;

2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

3) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил;

4) невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг.

Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.

Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.

Порядок № 461 визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 461 сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.

Пунктом 24 Порядку № 461 визначено, що для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.

Отже, за змістом наведених правових норм підставою для видачі сертифіката є заява замовника про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката, а також акт готовності об`єкта до експлуатації.

За приписами пункту 25 Порядку № 461 орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи).

Пунктом 26 Порядку № 461 передбачено, що у разі потреби під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об`єкта будівництва.

Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.

Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який має зберігати його протягом всього періоду експлуатації об`єкта.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що підставою для видачі сертифіката є заява замовника про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката та акт готовності об`єкта до експлуатації. Подання до заяви виконавчої документації вимогами чинного законодавства не передбачено.

При цьому, суд приймає до уваги доводи відповідача щодо права органу державного архітектурно-будівельного контролю під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів на одержання виконавчої документації.

Проте з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача із запитом щодо надання додаткових матеріалів з метою з`ясування достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі виконавчої документації.

Пунктом 27 Порядку № 461 передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:

неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;

виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі) протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку. Зазначена кореспондується із частиною 7 статті 39 Закону № 3038.

За такого правого регулювання відповідач мав право відмовити позивачу у видачі сертифікату лише з підстав визначених законодавством.

Судом встановлено, що позивач подав до відповідача заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки» та видачу сертифіката, та додав до заяви акт готовності об`єкта до експлуатації від 05.05.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції від 14.05.2020 вх. № 40-80/1405-61 та не заперечується відповідачем /а.с. 154-166/.

За таких обставин судом встановлено, що позивач надав документи визначені пунктом 25 Порядку № 461.

Проте, відповідач в рішенні № ІУ 64, відмовляючи у видачі сертифікату, із посиланням на абзац 4 пункту 27 Порядку № 461, зазначив, що позивач не подав документи, необхідні для прийняття рішення про видачу сертифікату (не надано проектну документацію, виконавчу документацію, документи виробничого контролю якості виконання будівельних робіт для огляду).

На підтвердження факту витребування таких доказів суду надано засвідчену копію телефонограми Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 20.05.2020 № 1016-1.40/30, відповідно до якої зазначено про необхідність надання таких документів до 11 години 22.05.2020 /а.с. 150/. Остання містить заповнення, здійснене від руки "передано по телефону 21.05.2020" і зазначено номер мобільного оператора, приналежність якого судом не встановлено. Так само відсутні відмітки про уповноважену особу ПрАТ "Домінік", що ніби-то, отримала таку телефонограму, зокрема про її прізвище, ім`я та по-батькові, посаду.

Що стосується листа наданого відповідачем, який ніби-то було складено позивачем та направлено відповідачу про заміну інспектора під час проведення позапланової перевірки, то суд звертає увагу, що вказаний лист не підписаний від імені позивача та не містить печатку і дату складання.

Зважаючи на встановлені суперечності, така телефонограма та вказаний вище лист як докази не можуть бути прийнятий судом як належні та допустимі.

Також відповідачем під час розгляду справи не наведено жодних обставин щодо невідповідності чи недостовірності даних акту готовності об`єкта до експлуатації вимогам чинного законодавства чи проектній документації, невідповідності об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

Відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких інших доказів надіслання позивачу запиту щодо надання додаткових матеріалів з метою з`ясування достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил та доказів неподання запитуваних документів ПрАТ "Домінік".

В той час, як позивачем зазначено, що під час розгляду його заяви про прийняття в експлуатацію об`єкту будівництва жодного запиту поштою, телефонограмою чи іншими офіційними засобами зв`язку на контакти, які доступні на офіційному сайті позивача за посиланням https://dominik.ua/, щодо надання додаткових матеріалів з метою з`ясування достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил ПрАТ "Домінік" не отримувало.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи копію витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції від 05.09.2019 за період з 19.05.2020 по 26.05.2020 /а.с. 100-102/. На підтвердження того, що огляд об`єкту будівництва у вказаний період не проводився органом державного-архітектурного контролю, надано до матеріалів справи повідомлення директора ТОВ "Аскорд Україна" від 30.06.2020 вих.№5, згідно з яким тимчасові перепустки для проходження на територію підприємства посадових осіб Полтавської ДАБІ на посадових осіб ДАБІ України не надходили, а самі представники вказаних установ на територію ПрАТ "Домінік" через центральну прохідну не проходили /а.с. 97, 98, 105/.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 73 КАСУ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин, визначених частиною сьомою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пунктом 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, для відмови позивачу у видачі сертифіката на об`єкт будівництва - Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництво додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки.

Разом з тим, позивачем на підтвердження здійснення будівництва за наявності усіх передбачених законом дозвільних документів надано: акт готовності об`єкта до експлуатації від 05.05.2020, технічні умови до інженерного забезпечення об`єкта будівництва щодо пожежної та техногенної безпеки від 23.08.2016 №04-7405/08.01 ГУ ДСНС у Полтавській області, технічні умови №331 на підключення об`єкту, що проектується до комунальних систем зливної каналізації міста Полтави від 16.05.2016 КП "Полтавська міська ШЕД" ПМР; договір підряду №1 на виконання робіт по реконструкції частини виробничих приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 2 від 15.06.2016 з додатками; договір оренди землі від 08.05.2019 з додатками; пояснювальна записка до робочого проекту реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництвом додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки. перша черга будівництва з додатками /а.с. 60-86; 88-93/.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивачем з метою прийняття об`єкта в експлуатацію подано відповідну заяву за формою, наведеною у додатку 8 до Порядку №461, до якої додано акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку, суд зазначає про протиправність та необхідність скасування рішення відповідача про відмову у видачі сертифікату.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/162/18, від 24.12.2019 № 826/11072/16, від 18.05.2020 у справі №640/10444/19

При цьому суд наголошує, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у видачі сертифікату №ІУ 64 від 28.05.2020 не відповідають вимогам статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини другої статті 9 та статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України №ІУ 64 від 28.05.2020 відмову у видачі сертифікату.

Щодо вимоги про зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат на об`єкт: "Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництво додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки", суд зазначає наступне.

В Рекомендаціях від 11.03.1980 № R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи поняття "дискреційне повноваження" визначене як повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найбільш відповідним за даних обставин.

В законодавстві України відсутнє визначення поняття "дискреційне повноваження".

При вирішенні даного питання правники мають виходити тільки з наявних міжнародних правових стандартів (правові акти та акти суду) та теоретичних досліджень сучасної юридичної науки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 02.11.2006 р. у справі "Волохи проти України" (Заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державним органам суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. Європейський Суд дійшов до висновку, що втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене "згідно із законом", оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у певній сфері та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля з боку правоохоронних органів.

Тому норма права залишає певний простір, що повинен заповнити орган, який застосовує норму. При цьому він повинен брати до уваги загальний погляд на значення певних понять, мету, якої він повинен досягти, і, зрештою, на засади здорового глузду.

Виходячи з відсутності законодавчого визначення наведеного поняття, а також з урахуванням вищезазначеного можна дійти висновку, що дискреційні повноваження - це сукупність прав і обов`язків державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або обрати один з кількох варіантів рішень, передбачених проектом акта з урахуванням норм національного законодавства та принципу верховенства права.

Отже, якщо суд встановлює факт порушення права особи неправомірною відмовою суб`єкта владних повноважень, то суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти законне рішення.

Зазначений висновок базується на положеннях Кодексу адміністративного судочинства України та зазначений в Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/162/18 (провадження №К/9901/54697/18).

При цьому, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення вимог, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Суд встановив, що 13.07.2020 між ПрАТ "Домінік" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Михайла Салашного" (адвокатське об`єднання) укладено договір №13/07/20-2 про надання правової допомоги /а.с.113-114/.

До позову надано копію розрахунку вартості правової (правничої) допомоги за договором від 13.07.2020 №13/07/20-3 та акт №1 про прийняття-передачу наданих послуг надана наступна правова допомога:

1. Ознайомлення, вивчення та правовий аналіз документів, наданих Клієнтом - 2 години;

2. Усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення з клієнтом доцільності та перспективи звернення до суду за захистом своїх прав з позовною заявою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з позовною заявою про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі сертифіката, зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат - 2 години;

3. Вивчення останньої судової практики Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по даній категорії справ та детальний аналіз змісту постанови у справі №826/162/18 від 27.11.2018 за позовом ПрАТ «Холдингова компанія Київміськбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, постанови у справі № 826/11072/16 від 24.12.2019 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - 4 години;

4. Підготовка, складання та направлення у відповідності з вимогами КАС України до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви ПрАТ «Домінік» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з позовною заявою про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі сертифіката, зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат - 8 годин;

5. Безпосередня участь адвоката Салашного М.О. в судових засіданнях Полтавського окружного адміністративного суду у справі за позовом ПрАТ «Домінік» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з позовною заявою про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі сертифіката. зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат орієнтовно одне засідання під час підготовчого провадження та одне судове засідання під час розгляду справи по суті - 2 години /а.с. 117-118/.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд зауважує наступне.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частина 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.

Одночасно, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6 та 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд наголошує, що дана справа не є складною. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Навіть у справах незначної складності та у справах, де розмір накладених санкцій є невеликим, особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, а у подальшому до суду для захисту своїх порушених прав.

Дана позиція викладена Верховним судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 (адміністративне провадження №К/9901/22135/19).

Суд наголошує, що такі заявлені види правової допомоги як ознайомлення, вивчення та правовий аналіз документів, наданих Клієнтом, а також усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення з клієнтом доцільності та перспективи звернення до суду за захистом своїх прав з позовною заявою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з позовною заявою про визнання протиправною відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі сертифіката, зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат не можуть вважатись прямо пов`язаними з судовим розгляду справи.

Крім того, такий вид правової допомоги як безпосередня участь адвоката Салашного М.О. в судових засіданнях Полтавського окружного адміністративного суду у справі орієнтовно одне засідання під час підготовчого провадження та одне судове засідання під час розгляду справи по суті - адвокатом не надавались, оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги, а саме 15000,00 грн, в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Таким чином, з урахуванням задоволення вимог та сталої практики Верховного Суду у даній категорії спорів, суд вважає достатнім наявність підстав для задоволення відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4500,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Домінік" (вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, 36009, ідентифікаційний код 00382208) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульв. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 37471912) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України №ІУ 64 від 28.05.2020 відмова у видачі сертифіката.

Зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України видати сертифікат на об`єкт: "Реконструкція частини виробничих приміщень по вул. Маршала Бірюзова, 2 в м. Полтава зі збільшенням площі та будівництво додаткових споруд в межах закріпленої земельної ділянки".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульв. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 37471912) на користь Приватного акціонерного товариства "Домінік" (вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, 36009, ідентифікаційний код 00382208) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн /дві тисячі сто дві гривні/ та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн /чотири тисячі п`ятсот гривень/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський