Справа № 500/2563/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Баранюк А.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2563/19 пров. № А/857/8792/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Коваля Р.Й., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Волошин М.М.

позивача: ОСОБА_1

представників апелянта: Горби В.В., Притули В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 500/2563/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення №1/11-10-2019р. від 11.10.2019р. про відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту та зобов`язання прийняти рішення про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту та відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди в розмірі - 11162,40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2019р. у справі №500/997/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області в складі Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області щодо не проведення відносно ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю у строк, визначений п.4 ч.2 ст.9 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та п.4 р. 2 п.2 розділу 4 Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні які затверджені в новій редакції із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 13.09.2016р. № 195, - тобто, протягом трьох місяців з дня допуску ОСОБА_1 до складення такого іспиту, згідно рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області від 04.01.2019р.

Крім того, суд зобов`язав Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області в складі Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області організувати та провести ОСОБА_1 кваліфікаційний іспит для набуття права на заняття адвокатською діяльністю - протягом найшвидшого терміну в межах (без порушення та з дотриманням) строку, визначеного п. 4 ч.2 ст.9 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та п.4 розділу 2 п. 2 розділу 4 Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, затверджених в новій редакції зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 13.09.2016 р. № 195.

На виконання вказаного рішення позивача запрошено для складання кваліфікаційного іспиту та 11.10.2019р. проведено письмову частину кваліфікаційного іспиту за результатами якої Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Тернопільської області прийняла рішення №1/11-10-2019 від 11.10.2019 р. про відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Проте, ОСОБА_1 не погоджується із вказаним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає до скасування та зазначає, що оцінюючи виконання завдань та виставляючи бали в кількості 20 відповідач умисно їх занижував, та коли виставляв 0 балів не зазначав критеріїв такої оцінки, що, вказує на умисне заниження балів під час оцінювання виконання завдань та упереджене, необ`єктивне оцінювання і ставлення до нього особисто, як до особи, що складала іспит. Також позивач окремо виклав власну правову позицію стосовно кожного питання письмового іспиту та вказав на невідповідності проставлених Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області балів щодо виконаних завдань.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.06.2020р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту від 11 жовтня 2019 року № 1/11-10-2019.

Крім того, суд зобов`язав Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області допустити ОСОБА_1 до складення кваліфікаційного іспиту на заняття адвокатською діяльністю та вирішити питання про складення кваліфікаційного іспиту в межах строку, визначеного п. 4 ч.2 ст. 9 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції, не врахував тих обставин що при складені кваліфікаційного іспиту позивач цілком і повністю правильно підготовив проекти позовних заяв, реальний конфлікт існував ще до прийняття іспиту та існує, який унеможливлює об`єктивне складення іспиту, члени комісії не заявили собі самовідвід, існують реальні обставини, які вказували на те, що члени комісії зацікавлені в негативних результатах іспиту останнього та є реальні сумніви у їх об`єктивності.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що кваліфікаційний іспит останній вже склав та за результатами складання членами кваліфікаційної комісії прийняте оскаржене рішення. Тому, суд першої інстанції зобов`язаний обрати спосіб відновлення порушеного права який має бути ефективним та таким який виключає подальші протиправні рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення. Також суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину що діями відповідача йому завдано моральну та матеріальну шкоду.

ОСОБА_1 просить апеляційний суд, Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Тернопільської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, самостійно сформулював інший предмет і підстави спору та вирішив його. Висновки суду не відповідають дослідженим та перевіреним доказам і обставинам справи тощо.

Апелянт просить апеляційний суд, Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті частини судове рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених, а апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області залишити без задоволення.

Представники апелянта Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області Горба В.В., Притула В.Д. в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених, а апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області залишити без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2019р. у справі №500/997/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області в складі Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області щодо не проведення відносно ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю у строк, визначений п.4 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та п. 4 розділу 2 п.2 розділу 4 Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, затверджених в новій редакції зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 13.09.2016р. № 195, - тобто, протягом трьох місяців з дня допуску ОСОБА_1 до складення такого іспиту згідно рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області від 04.01.2019 р..

Суд зобов`язав Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області в складі Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області організувати та провести ОСОБА_1 кваліфікаційний іспит для набуття права на заняття адвокатською діяльністю - протягом найшвидшого терміну в межах (без порушення та з дотриманням) строку, визначеного п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та п. 4 розділу 2 п. 2 розділу 4 Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, затверджених в новій редакції зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 13.09.2016 р. № 195. ( т.1 а.с. 55 )

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області про допуск до складення кваліфікаційного іспиту від 04.01.2019р. допущено ОСОБА_1 до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні. ( т.1 а.с.55 )

На виконання вказаного рішення, ОСОБА_1 склав кваліфікаційний іспит для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні та 11.10.2019р. Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області проведено письмову частину кваліфікаційного іспиту.

Судом першої інстанції встановлено, що при складені кваліфікаційного іспиту позивач обрав екзаменаційний білет №10, який містить наступні запитання:

1. Підготувати за фабулою завдання, в інтересах особи, позовну заяву необхідну для реалізації її прав на прийняття спадщини.

2. Підготувати за фабулою завдання позовну заяву зі спору, пов`язаного із захистом права на знаки для товарів і послуг.

3. Підготувати за фабулою завдання клопотання під час досудового розслідування про зміну юридичної кваліфікації дій підозрюваного.

4. Скласти за фабулою завдання висновок щодо правової позиції та тактики захисту або надання іншої правової допомоги.

Перевіряючи виконання першого завдання із екзаменаційного білету №10 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Тернопільської області, зокрема, зазначила, що "В проекті позовної заяви підготовленої ОСОБА_1 відповідачами зазначаються приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльов В. В. та Житомирська міська рада.

Пред`явлення позову до нотаріуса є безпідставним та не ґрунтується на основоположних теоретичних аспектах цивільного права.

При складанні проекту позовної заяви особою не дотримано вимог пунктами 2, 4, 5, 8, 9 ч.3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: не вказано поштовий індекс адреси місцезнаходження відповідача - приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльова В.В.; не вказано місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача - Житомирської міської ради; проект позовної заяви не містить позовних вимог щодо кожного з відповідачів; в обґрунтуванні позовних вимог відсутнє посилання на докази, що підтверджують вказані обставини; не зазначено інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, складений ОСОБА_1 проект позовної заяви не відповідає вимогам ст.175 Цивільного процесуального кодексу України та неправильно визначено учасників спірних матеріально-правових відносин, що стало наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача."

Тому, за результатами оцінювання першого завдання білету комісія дійшла висновку, що завдання підготовлено неправильно, тобто містить грубі змістовні помилки щодо принципових аспектів поставленого питання, зокрема через невідповідність визначеній законом процесуальній формі позовної заяви, що демонструє незадовільний рівень знань ОСОБА_1 з цього питання та оцінено нулем двома членами кваліфікаційної палати.

Перевіряючи виконання третього завдання із екзаменаційного білету №10 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Тернопільської області, зокрема, зазначила, що: "Готуючи проект клопотання про зміну кваліфікації дій ОСОБА_2 позивач не здійснив кримінально-правове обґрунтування необхідності перекваліфікацій дій винної особи, що засвідчує про відсутність аргументації відповіді на поставлене питання. Таким чином, ОСОБА_1 не продемонстровано необхідного рівня знань теорії кримінального права, зокрема таких його інститутів, як стадії вчинення злочину, вина та її форми, злочини проти власності. Не продемонстровано знання щодо відмежування крадіжки від грабежу за суб`єктивними та об`єктивними критеріями, момент закінчення даних злочинів.

Дії ОСОБА_2 позивач кваліфікував за ч.2 ст. 12, ч.2 ст. 185 КК України. Запропонована формула кваліфікації не відповідає своєму формулюванню ст.12 Кримінальною кодексу України, якою законодавцем класифіковано злочини за ступенем тяжкості, не застосовується при складанні формули кримінально-правової кваліфікації діянь винної у злочині особи через відсутність відповідної вказівки в законі про кримінальну відповідальність."

Тому, відповідь на дане питання оцінено нулем двома члена кваліфікаційної палати.

Також, як видно із даного рішення, решту підготовлених завдань ОСОБА_1 оцінено двома членами кваліфікаційної палати сумарно у 82 бали.

Отже, середній бал за результатами письмового іспиту позивач склав 41 бал при необхідних 80 балів і більше.

За результатами письмової частини кваліфікаційного іспиту, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Тернопільської області прийняла рішення №1/11-10-2019 від 11.10.2019р. про відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту. (а.с. 15)

ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Із змісту ч.1 ст.8 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видно, що особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам ч.ч.1, 2 ст. 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

При цьому, приписами ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що кваліфікаційний іспит - є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Організація та проведення кваліфікаційного іспиту здійснюється кваліфікаційною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Порядок складення кваліфікаційних іспитів, методика оцінювання та програма кваліфікаційних іспитів затверджуються Радою адвокатів України.

Згідно із положеннями ч.5 ст.9 Закону України «Про адвокатуру» особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом 30 днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.

ч.1 ст.50 Закону України «Про адвокатуру» кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

При цьому, як визначено ч.5 ст.50 Закону України «Про адвокатуру» до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема, організація та проведення кваліфікаційних іспитів; прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту.

Положеннями ч.7 ст.50 Закону України «Про адвокатуру» передбачено, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат. Рішення палати приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості її членів, крім випадків, передбачених цим Законом.

З системного аналізу вказаних норм права слід дійти висновку, що в межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів, які бажають набути статусу адвоката, враховуючи мету і завдання проведення такого кваліфікаційного іспиту, обов`язком кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є з`ясування та надання оцінки теоретичним знанням у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Тобто, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури у даному випадку наділена самостійним правом на вирішення певного кола питань в межах закону. Такі дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення. Слід зазначити, що вказані повноваження обумовлені певною свободою (вільним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області та висновками суду першої інстанції стосовно наявності у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання кандидатів, які бажають набути статусу адвоката. При реалізації таких дискреційних повноважень Кваліфікаційна-дисциплінарна комісії адвокатуру зобов`язана дотримуватись прав осіб, додержуватися принципів реалізації відповідної владної управлінської функції, принципів здійснення дискреційних повноважень, положень власної компетенції, вказівок, викладених у інтерпретаційних актах, фахових правил, закріплених у нормативних актах та процедурних вимог.

При цьому, суд в межах судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень має керуватися такими критеріями як критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, які встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Таким чином, з огляду на наведене колегія суддів зазначає, що в даному випадку, враховуючи дискреційність повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області щодо надання оцінки письмовій роботі позивача, складеній в рамках проведеного кваліфікаційного іспиту, суд наділений беззаперечними повноваженнями стосовно здійснення контролю за реалізацією таких дискреційних повноважень.

На виконання положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішенням Радою адвокатів України від 17.12.2013 р. №270 затверджено Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні (далі - Порядок №270).

Із змісту п.п. 1 та 2 розділу 1 Порядку №270 видно, що порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні (далі Порядок) розроблено і затверджено Радою адвокатів України на виконання положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В п.1 розділу 4 Порядку №270 передбачено, що організація та проведення кваліфікаційного іспиту здійснюється кваліфікаційною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. У засіданні палати з правом голосу може приймати участь голова КДКА.

Відповідно до п.9 розділу 4 Порядку №270 кваліфікаційний іспит складається з двох частин: письмового іспиту та усного іспиту, які складаються окремо.

При цьому, положеннями п.10 розділу 4 Порядку №270 визначено, що Кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури на основі Програми складення кваліфікаційного іспиту формують та затверджують рішення КДКА екзаменаційні білети, кожний з яких підписується головою КДКА та затверджується печаткою КДКА. Для складення письмового та усного іспитів формуються та використовуються окремі екзаменаційні білети (екзаменаційні білети для складення письмового іспиту та екзаменаційні білети складення усного іспиту).

Згідно із положеннями п.13 розділу 4 Порядку №270 проведення письмового іспиту та оцінювання результатів його складення здійснюється у наступному порядку.

Письмовий іспит складається першим.

Перед початком письмового іспиту голова кваліфікаційної палати (інша уповноважена особа) в присутності інших членів палати та осіб, які допущені до складення іспиту, відкриває запечатаний конверт з екзаменаційними білетами та пропонує особам, які допущені до складення іспиту, обрати будь-який білет. Одразу після обрання білету особою, яка допущена до складення кваліфікаційного іспиту, номер такого білету оголошується всім присутнім та фіксується у відомості з оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту.

Особа, яка складає кваліфікаційний іспит, має підготувати вказані в обраному нею екзаменаційному білеті три завдання із різних галузей права та письмовий висновок щодо правової позиції та тактики захисту або надання іншої правової допомоги по фабулі справи.

Завдання з галузей права мають бути виконані в формі процесуальних документів;

Для виконання трьох завдань із різних галузей права особі, яка складає письмовий іспит, надаються підготовлені кваліфікаційною палатою КДКА фабули справ з зазначенням видів процесуальних документів, які мають бути складені цією особою, або матеріали (судові рішення, інші документи), необхідні для виконання завдань. Фабули і комплекти матеріалів затверджуються рішенням КДКА. Процесуальні документи, складені особою, мають відповідати вимогам процесуального права та містити правове обґрунтування;

Четверте завдання - письмовий висновок щодо правової позиції та тактики захисту або надання іншої правової допомоги по фабулі наданої справи повинен містити правовий аналіз проблемних правовідносин та пропозиції щодо способів і форм захисту прав особи (гіпотетичного клієнта) із зазначенням органів (інших суб`єктів) до яких слід звертатись, назв, видів і основного змісту процесуальних документів, які слід подавати, а також очікуваного позитивного результату;

Як видно з матеріалів справи, обраний позивачем під час складення письмового іспиту білет № 10 та фабули до нього за трьома різними галузями права розроблені і затверджені в установленому порядку Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області. ( а.с. 66-67 )

Враховуючи, що порядок складення та затвердження екзаменаційних білетів, а також затвердження їх змісту не входить до предмету доказування у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що є неможливим надання оцінки питанням, викладеним у білеті, який обрав позивач під час складення іспиту.

В п.1 розділу 5 Порядку №270 визначено, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про допуск/відмову до складання іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу особі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту/відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту приймається складом кваліфікаційної палати КДКА відкритим голосуванням простою більшістю голосів та підписується Головою КДКА, головою кваліфікаційної палати та секретарем КДКА.

При цьому, п.4 розділу 5 Порядку №270 передбачено, що рішення викладається українською мовою в письмовій формі і повинно містити: дані про дату його прийняття, персональний склад членів кваліфікаційної палати, прізвище, ім`я, по-батькові особи, відносно якої приймається рішення, інформацію про кількість балів за результатами оцінювання іспиту, дані про прийняте рішення щодо видачі/відмову у видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту.

Згідно із положеннями п.13 розділу 4 Порядку №270 оцінка кожного із чотирьох письмових завдань здійснюється двома членами кваліфікаційної палати, і головою КДКА, якщо останній приймає участь у її засіданні, за шкалою від 0 до 30 балів. Середній бал за результатами складення письмового іспиту, вирахуваний як середньоарифметичне число від сумарної кількості виставлених балів, та не може перевищувати 120 і бути меншим за 80 балів.

Результати оцінювання мають бути відображені у відомості з оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту особи та негайно передані голові кваліфікаційної палати.

Особа, яка за результатами складення письмового іспиту отримала 80 балів і більше (максимум 120 балів), вважається такою, що успішно склала письмовий іспит.

Відповідно до п. 15 розділу 4 Порядку №270 оцінювання завдань письмового іспиту здійснюється за наступними критеріями: Відмінний рівень "26-30" балів: підготовлене письмове завдання: - демонструє знання правових понять і категорій та взаємозв`язку між ними; - знання назв і змісту нормативно-правових актів; - знання та вірне розуміння змісту правових норм, їх характерних рис та особливостей; - вміння давати змістовний та логічний аналіз правових норм; - здатність робити власні висновки в разі неоднозначності, спірного чи проблемного характеру поставленого питання чи проблеми; - відповідає визначеній законом процесуальній формі та загальним вимогам процесуального законодавства. Добрий рівень "21-25" балів: підготовлене письмове завдання містить наступні недоліки: - недостатня повнота, незначні неточності чи прогалини при викладенні того чи іншого аспекту питання; - містить посилання не на всі основні нормативно-правові акти, що регулюють відповідні правовідносини, або ж їх назви та дати прийняття вказані з помилками; - логіко-фактологічне обґрунтування містить певні прогалини або неточності; - відповідає визначеній законом процесуальній формі та загальним вимогам процесуального законодавства. Задовільний рівень "20" балів: підготовлене письмове завдання містить наступні недоліки: - зміст свідчить про прогалини у знаннях з відповідного питання або ж про невірне розуміння окремих аспектів поставленого питання; - відповідь не містить взагалі, або має лише загальні посилання на відповідні джерела правового регулювання. - підготовлене письмове завдання не повною мірою відповідає визначеній законом процесуальній формі. - складений процесуальний документ не відповідає загальним вимогам документообігу. - у роботі багато грубих орфографічних помилок; - відповідає визначеній законом процесуальній формі та загальним вимогам процесуального законодавства. Незадовільний рівень "0" балів: письмове завдання не було підготовлене або було підготовлене неправильно, тобто містить грубі змістовні помилки щодо принципових аспектів поставленого питання; аргументація відсутня взагалі або ж є абсолютно безсистемною чи алогічною; не відповідає визначеній законом процесуальній формі та загальним вимогам процесуального законодавства.

Як видно з матеріалів справи, оцінка кожного з чотирьох письмових завдань, виконаних ОСОБА_1 , здійснена Головою КДКА Тернопільської області ОСОБА_3 та членом кваліфікаційної палати ОСОБА_4 , за шкалою від 0 до 30 балів. Середній бал за результатами складеного позивачем письмового іспиту склав 41 балів тобто, не досяг мінімального встановленого - 80 балів, що відображено у відомості з оцінювання результатів складання кваліфікаційного іспиту. Оцінювання результатів членами кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та складення позивачем письмового іспиту виконувалось з врахуванням рекомендацій, викладених в п. 15 Порядку, а саме відповіді на завдання №№ 1-4 мали недоліки, які свідчили про недотримання процесуальної форми та прогалини у знаннях з відповідних питання, тому були оцінені, як незадовільні; ( т.1 а.с. 65 )

Зокрема, колегія суддів погоджується з доводами апелянта ОСОБА_1 та висновками суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного оцінювання кандидатів щодо неповного та нечіткого формулювання першого питань у фабулі, вказаного у обраному білеті. Зокрема, перше завдання не було цілком зрозуміле в частині зазначення в позовній заяві реквізитів міської ради. (т. 1 а.с. 66)

Щодо доводів апелянта ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції невірно вказав про недоліки виконаних останнім завдань під час складення кваліфікаційного іспиту, колегія суддів зазначає наступне, що оцінка завдань письмового іспиту належить виключно до дискреційних повноважень відповідача, а не суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області №1/11-10-2019р. від 11.10.2019р. про відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не зазначено при оцінки трьох завдань з чотирьох критерії оцінки завдань письмового іспиту, при оцінці решти трьох завдань не вказано, які критерії оцінки взяті до уваги, перше завдання сформульовано не чітко в частині зазначення в позовній заяві реквізитів міської ради та містить неточності, що унеможливлювало надання повної відповіді при складенні процесуальних документів.

ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо доводів апелянта Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області що рішення комісії може бути вмотивоване у тій частині завдань за які отримано 0 балів та Порядок № 270 не містить норм, якими б встановлювалось обов`язкове наведення у рішенні прийнятому за наслідками кваліфікаційного іспиту обґрунтування визначення кількості балів апеляційний суд зазначає наступне.

ч.2 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку, враховуючи відсутність у оскаржуваному рішенні зазначення усіх підстав та мотивів його прийняття, суд позбавлений можливості оцінити правомірність прийняття такого рішення з огляду на визначені Кодексом адміністративного судочинства України критерії оцінки оскаржуваного рішення.

Не приймає до уваги також колегія суддів доводи ОСОБА_1 що між ним та членами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області існував ще до прийняття іспиту та існує реальний конфлікт який унеможливлює об`єктивне складенні іспиту, члени комісії зобов`язані були заявити самовідводи тощо. Оскільки, позивач не скористався правом заявити відвід члену палати або голові Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області якщо вважав що вони зацікавлені в результатах іспиту чи мали сумнів у його об`єктивності чи з інших причин в порядку абз.1 п.3 розділу 4 Порядку № 270.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області від 11 жовтня 2019 року № 1/11-10-2019 р. «Про відмову у видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту», оскільки прийняте не у спосіб що визначені законами та Конституцією України з підстав вище наведених.

Щодо доводів апелянта ОСОБА_1 про те що суд першої інстанції незаконно відмовив в задоволенні позову в частині зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області прийняти рішення про видачу свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту п.1 розділу 5, п.2 розділу 5 Порядку № 270 видно,що свідоцтво може бути видано виключно після складення іспиту, складення протоколу та прийняття відповідного рішення кваліфікаційно-дисциплінарною комісією шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів кваліфікаційної палати.

Тобто, відсутні правові підстави для отримання свідоцтва без проходження повної процедури складення кваліфікаційного іспиту та отримання необхідної кількості балів.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України завдань та основних засад адміністративного судочинства, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В ст. 9 КАС України видно, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Тобто, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Зобов`язуючи Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області допустити ОСОБА_1 до складення кваліфікаційного іспиту на заняття адвокатською діяльністю та вирішити питання про складення кваліфікаційного іспиту в межах строку, визначеного п. 4 ч.2 ст. 9 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував що позивач Рішенням вказаної комісії від 04.01.2019р. вже допущений до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, яке є чинним. (а.с. 55 )

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного.

Отже, враховуючи положення ч.5 ст.9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також обставини протиправності прийнятого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано вийшов за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача. Однак, для відновлення порушених прав слід зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області провести повторний кваліфікаційний іспит ОСОБА_1 на найближчому засіданні Кваліфікаційно - Дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області щодо складання кваліфікаційного іспиту, а тому рішення суду першої інстанції з врахуванням ст. 317 КАС України слід змінити.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 162, 40 грн. зокрема, понесених витрат пов`язаних з оплатою за складення кваліфікаційного іспиту та судових витрат. Оскільки, Рішенням ради України від 17.12.2012 р. № 25 встановлена плата за складення кваліфікаційного іспиту згідно ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому, ОСОБА_1 добровільно сплатив суму в розмірі 6021,00 грн. за складення кваліфікаційного іспиту.

В п.6 ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом на прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю.

ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

Тобто, для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника.

При цьому, закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоду. Якщо позивач довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини.

В даній справі, понесені витрати які добровільно сплатив позивач за складання кваліфікаційного іспиту не є підставою згідно вимог ст.1166 ЦК України, п.6 ч.1 КАС України для настання деліктної відповідальності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області.

Крім того, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на відправлення відповіді на відзив в розмірі 23,00 грн., витрати на відправлення заяви про збільшення позовних вимог в сумі 50 грн., витрати на папір і друк позовних заяв та інших матеріалів справи в сумі 300 грн., за своєю правовою природою є судовими витратами, відшкодування яких здійснюється у визначеному КАС України порядку.

Із змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтування позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 грн. яка складається з витрат, які необхідно буде в майбутньому понести на відновлення ділової репутації, честі та гідності, зокрема публікаціях, повідомленнях в засобах масової інформації колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в порядку ст. 72-76 КАС України не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами факт заподіяння останньому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Також вимога про відшкодування моральної шкоди яка складається з витрат, які необхідно буде в майбутньому понести не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право в порядку ст. 2 КАС України.

Інші доводи які викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Із змісту ч.4.ст. 318 КАС України видно, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову однак, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.229, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 500/2563/19 - змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:

Зобов`язати Кваліфікаційно - дисциплінарну комісію адвокатури Тернопільської області провести повторний кваліфікаційний іспит ОСОБА_1 на найближчому засіданні Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області щодо складання кваліфікаційного іспиту.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя Р.Й. Коваль

Суддя З.М. Матковська

Постанова в повному обсязі складена 18.09.2020р.