Справа № 420/2994/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2994/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства «Колос» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 191667 від 23.03.2020, № № 191668 від 23.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.02.2020 водій ОСОБА_1 перевозив с/г устаткування на вантажному автомобілі Volvo FHD, р/н НОМЕР_1 (напівпричіп Nooteboom Euro-48-03, р/н НОМЕР_2 ). В ході проведеної 14.02.2020 перевірки управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області здійснено габаритний контроль, яким нібито встановлено: довжина 23,80 м, ширина 3,35 м, за результатами чого складено довідку № 043547, акт № 0004313 про перевищення ТЗ нормативних габаритних параметрів. На підставі зазначених акту та довідки Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області складено розрахунок № 1110 від 14.02.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 14.02.2020 № 0004313, яким нараховано до сплати 5,58 євро. В подальшому СФГ «Колос» отримано запрошення № 21940/32/24-20 від 06.03.2020 Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 23.03.2020 за актами № 207267 від 14.02.2020, № 205611 від 26.02.2020. При цьому акт № 205611 від 26.02.2020 СФГ «Колос» не отримувало та позивачу взагалі невідомі обставини його складання. Через запровадження на території України обмежувальних протиепідемічних заходів керівництво СФГ «Колос» та його представник не мали змоги прибути на розгляд справ 23.03.2020, однак не зважаючи на це Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було прийнято спірні постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 191667 від 23.03.2020, № № 191668 від 23.03.2020. Позивач наголошує на тому, що йому невідомі обставини складання акту № 205611 від 26.02.2020 та про які порушення в ньому йдеться, а відтак і підстави для відповідальності. Для з`ясування вказаних обставин представником позивача було направлено запит до Управління Укртрансбезпеки в Одеській щодо надання всіх документів, які були складені та слугували підставою для прийняття постанови № 191667 від 23.03.2020, проте станом на 06.04.2020 відповіді не надійшло. Щодо другого порушення позивач зазначає про те, що в акті № 207267 від 14.02.2020 жодних порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не відображено. При цьому, СФГ «Колос» не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки не надає послуги з перевезення вантажів. Натомість позивачем перевозилася зі складу власна придбана техніка на територію власного складського приміщення, що підтверджується договорами купівлі-продажу. Таким чином, СФГ «Колос» жодним чином не здійснював перевезення вантажів на договірних умовах, не отримував прибуток в ході перевезень, адже останній не є перевізником та не має права здійснювати перевезення вантажів, а є сільськогосподарським підприємством, яке займається рослинництвом та обробляє сільськогосподарські землі.

Ухвалою судді від 13.04.2020 СФГ «Колос» поновлено строк на звернення до суду із позовом про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів № 191667 від 23.03.2020, № № 191668 від 23.03.2020; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 24.04.2020 в задоволенні клопотання Селянського (фермерського) господарства «Колос» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 28.08.2020 в задоволені клопотання представника відповідачів про роз`єднання позовних вимог відмовлено.

08.09.2020 до суду від Управління Укртрансбезпеки в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити.

В той же час, в порушення вимог ст. 175 КАС України відповідачем відзив подано з порушенням встановленого судом строку і поважних причин для цього не наведено. У зв`язку із цим суд вирішуватиме спір за наявними матеріалами справи.

21.09.2020 до суду від представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області надійшли додаткові докази.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч.2 ст.262 КАС України, з урахування п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.02.2020 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області в пункті габаритно-вагового контролю автодорога Київ-Одеса 210 км + 450 м здійснено перевірки т/з марки Вольво, д/н НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , які належать СФГ «Колос».

В результаті проведених вимірювань вантажу (екскаватор) виявлено перевищення габаритних параметрів, на підставі чого складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.02.2020 № 207267 та акт перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів № 0004313 від 14.02.2020; розрахунок плати за проїзд великогабаритним транспортним засобом згідно з актом № 0004313 від 14.02.2020; довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 043547 від 14.02.2020.

З огляду на матеріали справи, вантаж - екскаватор перевозився причепом (трейлер) з параметрами по ширині 3,35 м, що є перебільшенням від нормативно допустимої 2,6 м - на 0,75 м, що становить 28,85 %.

У зв`язку із тим, що перебільшення склало більше 20%, відповідачем застосовано санкцію відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Другим актом, зокрема № 205611 від 26.02.2020 зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт, а саме відсутність документу на вантаж - товарно-транспортної накладної, договору на перевезення, за що передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесено постанову постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 191667 від 23.03.2020 - відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - в сумі 1700 грн; № 191668 від 23.03.2020 - відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - в сумі 34000 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначені постанови обґрунтованими, а позовні вимоги - не підлягаючими задоволенню.

В основу адміністративного позову покладено твердження позивача про невідповідність висновків перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення СФГ «Колос» власного устаткування фактичним обставинам та відсутністю підстав для притягнення позивача до відповідальності.

Зокрема, на переконання позивача, той факт, що перевезення СФГ «Колос» транспортним засобом Volvo FHD, р/н НОМЕР_1 з напівпричепом Nooteboom Euro-48-03, р/н НОМЕР_2 , придбаного устаткування (трактору) дорогами загального користування з перевищенням габаритних параметрів, не утворює правопорушення через те, що зазначене перевезення здійснювалося сільськогосподарським підприємством для власних потреб, а не на комерційній основі, і за це перевезення СФГ «Колос» не отримувало прибутку як перевізник.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з статтею 6 указаного Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок про здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення (пункти 12, 17 цього Порядку).

Відповідно до пунктів 14, 15 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки суб`єкта господарювання перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Суд зазначає, що діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія при перевезенні вантажів передбачених законодавством документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

При цьому, СФГ «Колос» факт перевищення габаритного параметру від нормативного на 28,85% не заперечується та не спростовується. Натомість, правова позиція позивача зводиться до відсутності у СФГ «Колос» обов`язку дотримуватись габаритних обмежень з тих підстав, що перевезення вантажу (екскаватору) відбувалось СФГ «Колос» дорогами загального користування для власних потреб, а не на комерційній основі в інтересах третіх осіб за винагороду, що суд оцінює критично.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Зазначена норма кореспондуються з визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», яке наведене судом вище. В свою чергу, позивачем у позовній заяві підкреслюється визначення, наведене у першій частині дефініції, та видалено друге.

В даному випадку позивачем здійснювалося перевезення вантажу за власний кошт автомобільним транспортним засобом, що цілком відповідає визначенню автомобільного перевізника у розумінні спеціального законодавства.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм -розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв -розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В -відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема довідку № 043547 від 14.02.2020, акт № 0004313 від 14.02.2020 та розрахунок плати за проїзд до цього акта, які були складені працівниками Укртрансбезпеки у Черкаській області 14.02.2020 у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних габаритних параметрів нормам і правилам перевезення вантажу СФГ «Колос».

Відповідно до абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на перевищення під час перевезення СФН «Колос» власним транспортом придбаного екскаватору вагового параметру від нормативного на 28,85%, - за порушення законодавства про автомобільний транспорт до позивача обґрунтовано застосовано штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В той же час, суд враховує, що перевезення автомобілем Volvo FHD, д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Nooteboom Euro-48-03, д/н НОМЕР_2 , що належать СФГ «Колос» вантажу - екскаватору, придбаного на підставі договору купівлі-продажу, укладеного З ТОВ проектно-будівельна фірма «Ріка» 12.02.2020, здійснювалося позивачем для власних потреб без оформлення товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж.

Відповідно до п. 2 Поставнои КМУ від 25 лютого 2009 р. N 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб:

- накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Зазначений пункт не передбачає для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб необхідності оформлення товарно-транспортної накладної, проте поряд із іншими документами вказує на необхідність накладної або іншого документу, який підтверджує право власності на вантаж.

Проте, у даному випадку жодних документів на вантаж (екскаватор), який перевозив позивач, та які б підтверджували право власності на нього позивача, водієм інспекторам Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області надано не було.

Згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 191667 від 23.03.2020, якою до СФГ «Колос» застосовано штрафну санкцію в розмірі 1700 грн за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема відсутність у водія документу на вантаж.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірного дозволу.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

В даному судовому матеріали справи свідчать на користь висновку про цілком обґрунтоване та правомірне застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Наведені ж позивачем доводи судом визнані неспроможними та необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні законодавства та помилкових уявленнях про власні обов`язки користувача доріг загального користування.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання позивача на протиправні розгляди справ про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт 23.03.2020 - під час дії обмежувальних протиепідемічних заходів, введених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Так, згідно з п. п. 25, 26 постанови КМУ від 8 листопада 2006 р. № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин шляхом заборони відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вищезазначеною постановою жодних застережень щодо виконання Укртрансбезпекою владних управлінських функцій не введено, а розгляд справ про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт 23.03.2020 не мав характеру масових заходів, чим не утворювало об`єктивних перешкод з`явитись представнику позивача на розгляд справ. В той же час, позивач не надав жодних доказів на підтвердження неможливості взяти участь у розгляді справ про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Селянського (фермерського) господарства «Колос» (67760, Одеська область, Білгород-Дністровський район, сільрада Маразліївська, комплекс будівель і споруд № 1; ) до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк