Справа № 320/3845/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року справа №320/3845/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Васильківської районної державної адміністрації Київської області в особі сектору містобудування та архітектури стосовно залишення без розгляду по суті проекту щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 , зазначеному у листі №54/16-В від 24.02.2020;

- зобов`язати Васильківську районну державну адміністрацію Київської області в особі сектору містобудування та архітектури погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 відповідний висновок.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач листом від №54/16-В від 24.02.2020 залишив без розгляду проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка перебуває у власності позивача, з підстав не надання Калинівською селищною радою відповідачу детального плану території, в межах якої знаходиться відповідна земельна ділянка.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо не розгляду по суті відповідного проекту землеустрою є протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки відповідач не прийняв рішення по суті звернення позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що Сектор містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації не мав можливості розглянути по суті наданий позивачем проект щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення та надати висновок про його погодження або відмову у погодженні у зв`язку з відсутністю у відповідача детального плану території, в межах якої знаходиться відповідна земельна ділянка, та інформації про його розроблення та затвердження Калинівською селищною радою.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області 27.12.1997 (а.с.7-9).

Позивач є власником земельну ділянку (кадастровий номер :01:014:0021), площею 0,0878 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2015 №47825785 (а.с.12).

Також позивачеві на праві власності належать нежитлові будівлі (нежитлові будівлі літер А, площею 121,7 кв. м., літер Б, площею 110 кв. м., літер А1, площею 185,3 кв.м. та літер Б1, площею 192,2 кв. м.), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:014:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2019 №188251311 (а.с.13).

14.01.2020 між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_2 , за умовами якого ФОП ОСОБА_2 зобов`язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_2 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:014:0021) у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні до проекту позивач зазначив, що зміна цільового призначення земельної ділянки зумовлена намірами позивача побудувати на земельній ділянці будівлі для здійснення підприємницької діяльності (а.с.15-27).

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.02.2020 №3818/88-20, яким погодило позивачу вказаний проект землеустрою (а.с.25).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Сектору містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації із заявою про надання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 .

Сектор містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації листом від 24.02.2020 №54/16-В повідомив позивачу про залишення вказаного проекту без розгляду у зв`язку з ненаданням Калинівською селищною радою детального плану території, в межах якої знаходиться земельна ділянка (а.с.11).

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з частиною першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною другою статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з частиною п`ятою статті 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частиною сьомою статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Частиною восьмою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Отже, зі змісту наведеного нормативного регулювання вбачається, що за результатом розгляду проекту землеустрою обов`язковим є надання структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури України висновку про його погодження або про його відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Як було вказано раніше, Сектор містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації листом від 24.02.2020 №54/16-В повідомив позивачу про залишення без розгляду проекту щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення у зв`язку з ненаданням Калинівською селищною радою детального плану території, в межах якої знаходиться земельна ділянка.

Таким чином, лист сектору містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації від 24.02.2020 №54/16-В не містить в собі висновку ані щодо погодження, ані щодо відмови у погодженні поданого позивачем проекту землеустрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про неможливість розгляду поданого позивачем проект землеустрою по суті (з наданням висновку) з огляду на відсутність детального плану території, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі-Закон №3038).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №3038 планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону №3038 визначено, що детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Відповідно до частин першої-другої статті 19 Закону №3038 детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України, та державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, крім випадків, якщо законами встановлений інший порядок.

Частиною третьою статті 19 Закону №3038 визначено, що на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Заклону №3038 детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Згідно з частинами п`ятою-шостою статті 19 Закону №3038 детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.

Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №3038 зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи ухвалою суду від Калинівської селищної ради були витребувані: копія детального плану території смт. Калинівка; письмові пояснення щодо номеру та дати розпорядчого акта, яким був затверджений детальний план території смт. Калинівка (з відповідним документальним підтвердженням); письмові пояснення щодо того, чи був доведений до відома Васильківської районної державної адміністрації детальний план території смт. Калинівка (з відповідним документальним підтвердженням); письмові пояснення щодо того, чи зверталася Васильківська районна державна адміністрація до Калинівської селищної ради із запитом про надання детального плану території смт. Калинівка (з відповідним документальним підтвердженням); письмові пояснення щодо оприлюднення детального плану території смт. Калинівка (зокрема, на веб-сайті органу місцевого самоврядування) відповідно до положень частини сьомої статті 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з відповідним документальним підтвердженням.

Калинівська селищна рада листом від 21.05.2020 №479/02-22 надала копію незатвердженого на теперішній час детального плану території "Формування території для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для провадження підприємницької діяльності з визначенням містобудівних потреб та містобудівних умов і обмежень по вул. Центральна, 36 в смт. Калинівка Васильківського району Київської області".

У вказаному листі Калинівська селищна рада повідомила, що цей детальний план у зв`язку з його незатвердженням не був переданий Васильківській районній державній адміністрації. При цьому, питання про його затвердження буде розглянуто на черговій сесії Калинівської селищної ради.

Також у вказаному листі Калинівська селищна рада повідомила, що відповідач не звертався до органу місцевого самоврядування із запитом про надання вказаного детального плану (а.с.39).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що станом на дату звернення позивача до Сектору містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації із заявою про погодження проекту землеустрою детальний план території, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером :01:014:0021, дійсно не був затверджений, тобто фактично був відсутній.

Однак, відсутність детального плану відповідної території не є підставою для залишення відповідачем проекту землеустрою без розгляду та ненадання відповідного висновку за результатом розгляду землевпорядної документації, оскільки повноваження на вчинення таких дій положеннями чинного законодавства відповідачеві не надані.

Так, в силу вимог Земельного кодексу України відповідач за наслідками розгляду проекту землеустрою позивача був зобов`язаний надати обґрунтований висновок або про його погодження або про відмову у такому погодженні.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

Під час розгляду даної справи суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. TheCzechRepublic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зазначає, що відсутність розробленого та затвердженого детального плану території не може бути підставою для виправдання дій відповідача по ухиленню у наданні висновку за результатом розгляду землевпорядної документації позивача, та не може тягнути для позивача негативні наслідки та створювати перешкоди у реалізації його земельних прав. У даному випадку ризики будь-яких помилок, пов`язаних з відсутністю детального плану території, мають бути покладені виключно на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки матеріали справи свідчать, що Сектор містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення, яка розташована в АДРЕСА_1 , не надав висновок ані про його погодження ані про відмову у його погодженні, та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного, суд погоджується з позицією позивача щодо вчинення позивачем протиправної бездіяльності.

При цьому, суд зауважує, що у даному випадку матеріалами справи підтверджується вчинення відповідачем саме протиправної бездіяльності, а не дій, оскільки як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Васильківської районної державної адміністрації Київської області в особі її сектору містобудування та архітектури, яка полягає у неприйнятті у встановлений строк висновку про погодження або про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :01:014:0021) у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Васильківської районної державної адміністрації Київської області сектор містобудування та архітектури погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку на 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 відповідний висновок, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом було встановлено, що Сектор містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації Київської області за результатами розгляду поданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення допустив протиправну бездіяльність та не надав висновок ані про його погодження ані про відмову у його погодженні.

Отже, відповідач не досліджував по суті відповідний проект землеустрою на предмет наявності підстав для надання висновку про відмову у його погодженні, а лише послався на неможливість його розгляду через відсутність детального плану території, внаслідок чого суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача погодити відповідний проект є передчасною, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача розглянути проект землеустрою та надати відповідний висновок за наслідками такого розгляду.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн., що підтверджується квитанцією від 30.04.2019 №ПН10969 (а.с.6).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IX встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Суд звертає увагу позивача на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Така правова позиція викладена, зокрема в Довідці про аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2.

Отже, вимога про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язати погодити проект землеустрою та надати відповідний висновок є однією вимогою немайнового характеру.

Отже, позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру, сума судового збору за звернення з якою становить 840,80 грн. (0,4 х 2102,00 грн.) та яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок суб`єкта владних повноважень - Васильківської районної державної адміністрації.

При цьому, відповідно до положень статті 7 Закону України "Про судовий збір" надмірна сплачена сума судового збору підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Васильківської районної державної адміністрації Київської області в особі сектору містобудування та архітектури, яка полягає у неприйнятті у встановлений строк висновку про погодження або про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :01:014:0021) у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Васильківську районну державну адміністрацію в особі Сектору містобудування та архітектури Васильківської районної державної адміністрації Київської області розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :01:014:0021) у разі зміни її цільового призначення з 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 , та надати відповідний висновок за результатами розгляду цього проекту землеустрою.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Васильківської районної державної адміністрації (ідентифікаційний код 24886244, місцезнаходження: 08601, Київська обл., м. Васильків, вул. Покровська, буд.4).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.