Справа № 640/22523/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Справа № 640/22523/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання протиправним та скасування наказу,

поновлення на роботі і стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати наказ від 17.10.2019 № 1148ц про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України;

3) стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.10.2019 по день винесення судом рішення про поновлення (з розрахунку середньоденної заробітної плати 2550,00 грн.).

Також у своєму позові ОСОБА_1 просить допустити до негайного виконання постанову суду в частині його поновлення на посаді начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків його позовної заяви, зокрема, шляхом:

1) подання належним чином оформленої позовної заяви (уточненої) разом з копією такої заяви та доданих до неї документів для направлення відповідачу; із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків - ОСОБА_1 , ідентифікаційного коду Генеральної прокуратури України в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача та відповідача, відомих номерів засобів зв`язку відповідачів та власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; із викладом обставин та обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з Генеральної прокуратури України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.10.2019 по день винесення судом рішення про поновлення з розрахунку середньоденної заробітної плати саме у розмірі 2550,00 грн.;

2) подання оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача або доказів, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідних доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2020 року позовну заяву повернуто у зв`язку з неусунення позивачем недоліків, указаних в ухвалі суду про залишення позову без руху.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначаючи, що в позові ним було наведено обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема щодо розміру середнього заробітку та наведено його розрахунок, а також надано суду докази, які в нього є і, на його переконання, підтверджують наявність правових підстав для задоволення цього позову.

Крім того, апелянт вказує, що у своїй позовній заяві він, крім іншого, заявив клопотання про витребування у відповідача його особової справи, оскільки такий доказ він самостійно подати суду не може.

Разом з тим, апелянт зазначає, що на виконання ухвали суду про залишення без руху його позовної заяви він подав заяву про усунення недоліків, відповідно до вимог суду та у встановлений ним строк, але така заява з невідомих причин була зареєстрована Окружним адміністративним судом м. Києва як новий позов у справі № 640/203/20.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано вимоги до позовної заяви.

Згідно з пунктами 2, 4, 5, 11 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява повинна містити власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк

Системний аналіз викладених процесуальних норм надає підстави стверджувати, що КАС України регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, установленого судом у відповідній ухвалі.

Обставини, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів установила, що предметом спору в цій справі є наказ ГПУ про звільнення позивача із займаної ним посади, а решта позовних вимог - похідні.

Разом з тим, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено зміст його позовних вимог і виклад обставин, якими він обґрунтовує такі вимоги, а також додано до позову наявні у нього докази, зокрема, копію оспорюваного наказу, трудової книжки, довідки про середню заробітну плату, і заявлено клопотання про витребування певних доказів у відповідача (особової справи), тобто виконано вимоги частини п`ятої статті 160 КАС України, недотримання яких судом першої інстанції зазначено однією з підстав для повернення цього позову.

При цьому, перевіряючи ухвалу суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що нормами КАС України не передбачено необхідності долучати до позову розрахунок середнього заробітку, який позивач просить стягнути на його користь. Водночас, як установлено вище, позивачем разом із позовною заявою в цій справі суду, зокрема, було надано довідку про його середню заробітну плату за останні роки, тобто документ, який на його переконання підтверджує обґрунтованість відповідної позовної вимоги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2019 після отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху (24.12.2019) позивачем подано уточнений позов та відповідні додатки до нього до суду першої інстанції, який судом було зареєстровано за новим номером справи № 640/203/20 і, відповідно, повернуто ухвалою від 17.01.2020 внаслідок того, що аналогічні позовні вимоги заявлені у справі № 640/22523/19.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку судом першої інстанції було неповно з`ясовано питання щодо відповідності позовної заяви ОСОБА_1 вимогам КАС України та передчасно її повернуто позивачу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, установленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплено «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле. Проте ці права не є абсолютними та можуть обмежуватися, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі «Станєв проти Болгарії» та від 21.02.1975 у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства»).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує вказані вище рішення ЄСПЛ, оскільки відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної та порушення права позивача на доступ до суду.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2020 року - скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 21 вересня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: