Справа № 540/828/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/828/20

Головуючий І інстанції Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.І.,

при секретарі Ішханяні Р.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 29.05.2020р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

30.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ Держпраці у Херсонській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №ХС6420/327/АВ/П/ТД-ФС від 20.03.2020 року про накладення на нього штрафу у розмірі 283 380 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірну постанову відповідачем було ухвалено за результатами неправомірної перевірки, з порушенням чинного законодавства та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову ГУ Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС6420/327/АВ/П/ТД-ФС від 20.03.2020 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, т.в.о. начальника ГУ Держпраці у Херсонській області 02.07.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача (апелянта), будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, надіславши заяву з проханням розглянути дану справу без його участі.

В судовому засіданні суду 2-ї інстанції позивач категорично не визнав апеляційну скаргу та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних і достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

27.01.2020 року, на підставі пп.1-3 п.5 Постанови КМУ від 21.08.2019р. №823 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», звернення громадян ОСОБА_2 №А-42/11-06 від 23.01.2020 року, ОСОБА_3 №Б-43/11-06 від 23.01.2020 року та ОСОБА_4 №М-44/11-06 від 23.01.2020 року про порушення стосовно них законодавства про працю, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатом аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пп.1,2,4-7 цього пункту, начальником ГУ Держпраці в Херсонській області винесено наказ №81 «Про проведення інспекційного відвідування».

Крім того, цим наказом було визначено провести зазначений захід у період з 27.01.2020 року по 07.02.2020 року.

27.01.2020 року посадовим особам, визначеним в наказі №81 від 27.01.2020р. було видано відповідні направлення на проведення інспекційного відвідування №95 з періодом - з 27.01.2020 року по 07.02.2020 року.

Далі, 30.01.2020 року та 31.01.2020 року посадовими особами відповідача Венгером О.В. та Казимиром М.М. , без присутності позивача, фактично було проведено 2 (два) інспекційних відвідування останнього за фактичною адресою здійснення ним підприємницької діяльності: АДРЕСА_1 , авто-мийка «ІНФОРМАЦІЯ_1».

31.01.2020р. за результатами вказаних 2-х інспекційних відвідувань (т.б. 30.01.2020р. і 31.01.20120р.) інспекторами праці було складено 1 (один) Акт інспектування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХС6420/327/АВ, в якому зафіксували порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 КЗпПУ та Постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» №413 від 17.06.2015 року, у вигляді допущення до роботи 2 (двох) працівників без укладання трудових договорів, оформлених наказом (розпорядженням) власника та повідомленням ДПС про прийняття на роботу цих осіб.

Так, перевіряючими у вказаному акті було зазначено, що 30.01.2019 року на авто-мийці «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , працював без оформлення «автомийник-охоронець» на ім`я « ОСОБА_7 », який пояснив, що працює добу через добу, т.б. миє автомобілі та охороняє автостоянку, яка розташована біля авто-мийки.

Крім того, інспекторами праці у вказаному акті також було зазначено й про те, що 31.01.2020 року на зазначеній авто-мийці працював неоформлений працівник на ім`я « ОСОБА_8 », який пояснив, що проходить стажування на цій авто-мийці.

Документів щодо офіційного працевлаштування зазначених працівників ФОП ОСОБА_1 не надано, чим порушено вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України та Постанови КМУ №413.

Той же день, т.б. 31.01.2020 року, на підставі висновків акту інспекційного відвідування, перевіряючими на адресу позивача складено Припис №ХС6420/327/АВ/П про зобов`язання останнього (без встановлення конкретного строку) усунути виявлені в ході інспекційного відвідування порушення, в якому повторно викладені зазначені в акті №ХС6420/327/АВ порушення.

В подальшому, т.б. 20.03.2020 року, начальником ГУ Держпраці у Херсонській області, на підставі вказаного вище Акту інспекційного відвідування від 31.01.2020р., винесена постанова №ХС 6420/327/АВ/П/ТД-ФС - про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу про в розмірі 283 380 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Як визначено ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

В статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, як слідує зі змісту приписів ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 «Положення про Державну службу України з питань праці» (затв. Постановою КМУ від 11.02.2015р. №96), Державна служба України з питань праці - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.2 вказаного Положення №96, Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Як вбачається з приписів пп.9 п.4 цього ж Положення №96, Держпраці, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

А пп.6 п.4 Положення №96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Як передбачено п.7 цього ж Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Отже, у відповідності до вищезазначених норм, Головному управлінню Держпраці в Херсонській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру ж проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, безпосередньо визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V та Порядком №823.

Так, відповідно до вимог ст.1 вказаного Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Як визначає ч.4 ст.2 даного Закону №877-V, заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у ч.4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, ч.ч.1,4,6-8, абзацу 2 ч.10, ч.ч.13,14 ст.4, ч.ч.1-4 ст.5, ч.3 ст.6, ч.ч.1-4,6 ст.7, ст.ст.9, 10, 19, 20, 21, ч.3 ст.22 цього Закону.

При цьому, слід вказати, що дана норма Закону встановлює імперативні вимоги до здійснення заходів Управліннями Держпраці, а саме, вони під час здійснення заходів контролю зобов`язані забезпечити дотримання абсолютно конкретних норм Закону №877-V, натомість, інші статті цього Закону на відповідача не розповсюджуються.

Також одночасно слід звернути увагу й на те, що Верховний Суд встановив обов`язок Управління Держпраці дотриматись цих приписів Закону №877-V при проведенні інспекційного відвідування, виклавши дану позицію в постанові від 22.03.2018р. у справі №697/2073/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, згідно із ст.3 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

В той же час, як видно зі змісту вимог пп.1,3 п.5 Порядку №823, усі інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пп.1,2,4-7 цього пункту.

Отже, при наявності певної колізії між нормами Закону Украйни "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", які забороняють використання анонімних, безпідставних звернень та дотримання яких зобов`язаний забезпечити відповідач при проведенні інспекційного відвідування, та приписами Порядку №823, слід звернутись до ч.3 ст.7 КАС України та до Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Тобто, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч.3 ст.7 КАС України).

А як вбачається з викладених в п.5 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, співставлення цих 2-х норм (Закону та Порядку) дає суду підстави для висновку, що при аналізі інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, керівник Управління Держпраці зобов`язаний дотриматись приписів абз.6 ст.3 Закону№877-V. Такий обов`язок вимагає від керівника відфільтровувати анонімні та явно безпідставні заяви про порушення законодавства про працю, що, в свою чергу, є правовим засобом захисту суб`єктів господарювання на етапі прийняття керівником рішення від свавілля державних органів щодо проведення перевірок на підставі наклепів або анонімних заяв конкурентів, фактично це є нічим іншим, як конвенційним принципом "згідно із законом".

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Заява №30856/03§43) суд наголошує, що "вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам".

Додатково до такої позиції ЄСПЛ, слід навести ч.7 ст.4 Закону №877-V, якої зобов`язаний був дотриматись відповідач при здійсненні спірного контрольного заходу, та відповідно до якої, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Так, яку встановлено з матеріалів справи та змісту спірного наказу від 27.01.2020р. №81, основною підставою для призначення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 стали звернення 3-х працівників гр. ОСОБА_2 (№А-42/11-06 від 23.01.2020р.), гр. ОСОБА_3 (№Б-43/11-06 від 23.01.2020р.), та гр. ОСОБА_4 (№М-44/11-06 від 23.01.2020р.) про порушення позивачем відносно них законодавства про працю.

Однак, разом з тим, в матеріалах справи наявна лише тільки неналежним чином завірена копія надрукованого на комп`ютері письмового звернення (на рос.мові) гр. ОСОБА_3 від 17.01.2020р. (а.с.36), в якому останній скаржиться на порушення його прав одразу 3 юридичними особами - ТОВ "Верен" (с.Новоолексіївка), ТОВ "Менсіс" (с.Новоолексіївка) та ФОП ОСОБА_1 (м.Генічеськ).

Так, стосовно порушень з боку позивача, заявник у вказаній заяві зазначив, що він проходив стажування на авто-мийці «ІНФОРМАЦІЯ_1» у ФОП ОСОБА_1 в грудні 2019 року, однак, після того, як він пропрацював два тижня його було звільнено і за відпрацьований час розрахунок не здійснили.

Звернення ж гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 про порушення їх трудових прав з боку позивача в матеріалах справах відсутні та відповідачем до суду 1-ї та 2-ї інстанцій не надані, а тому, судова колегія, як і окружний суд, не може в даному випадку чітко встановити, чи були звернення цих осіб підставою для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , як це вбачається з наказу від 27.01.2020р. №81.

Але, при цьому, одночасно слід зазначити, що незважаючи на те, що факт працевлаштування вказаного вище скаржника ОСОБА_3 не підтверджено позивачем, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявне в ГУ Держпраці звернення цього громадянина фактично було достатнім для призначення спірного інспекційного відвідування позивача з підстав, передбачених пп.1,3 п.5 Порядку №823.

Що ж стосується безпосередньо порядку проведення спірної перевірки, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає обґрунтованими доводи адміністративного позову в частині порушення відповідачем алгоритму проведення перевірки, з огляду на наступне.

Так, як передбачено приписами ч.11 ст.4 Закону №877-V, плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи-підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Аналогічні положення щодо обов`язкової участі об`єкта відвідування під час проведення інспекційного відвідування містяться і в п.п.14,15 Порядку №823.

Натомість, як беззаперечно встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій та фактично не заперечується відповідачем у відзиві, позивач - ФОП ОСОБА_1 участі в інспекційному відвідуванні не приймав.

Крім того, відповідачем також не надано судам 1-ї та 2-ї інстанцій і будь-яких доказів, якими б інших учасників інспекційного відвідування було вповноважено на вчинення юридично значимих дій від імені ФОП ОСОБА_1 .

Отже, з урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем під час проведення інспекційного відвідування не було дотримано приписів ч.11 ст.4 Закону №877-V та п.п.14,15 Порядку №823.

Також, окрім наведеного, закономірним також є й висновок про те, що вимоги п.8 Порядку №823 щодо пред`явлення об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі службового посвідчення, наданням копії відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внесення запису про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) теж не були виконані відповідачем.

Відповідно вимог п.14 Порядку №823, у разі створення об`єктом відвідування будь-яких перешкод у діяльності інспектора праці, відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Таким чином, передбаченим Порядком №823 наслідком відсутності фізичної особи-підприємця або уповноваженої ним особи під час інспекційного відвідування - є складання Акту про неможливість його проведення із зазначенням відповідних підстав та відповідні санкції, передбачені ст.265 КЗпП України (штраф у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення).

Так, зі спірного Акту інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХС 6420/327/АВ від 31.01.2020р. вбачається, що інспекційне відвідування 30.01.2020р. було проведено у присутності автомийника-охоронця на ім`я « ОСОБА_7 », а інспекційне відвідування 31.01.2020р. було проведено у присутності автомийника-охоронця на ім`я « ОСОБА_8 ». Тобто, в самому Акті перевірки перевіряючими фактично визнано відсутність фізичної особи-підприємця (або його уповноваженої довіреністю особи, згідно ст.237 ЦК України) під час проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, ГУ Держпраці, здійснивши фактично 2 (два) інспекційних відвідування (т.б. 30.01.2020р. і 31.01.2020р.) за відсутності ФОП ОСОБА_1 або уповноваженої ним особи (повноваження якої підлягають обов`язковій перевірці) та зі складанням лише 1 (одного) Акту від 31.01.2020р., діяло не у спосіб передбачений законом, а отже - протиправно, що, в свою чергу, є порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

При чому, також одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що інспекторами праці, які здійснювали спірні перевірки, в даному випадку, не було належним чином (в т.ч. і за допомогою працівників поліції) встановлено особи вказаних вище авто-мийників (т.б. ПІБ, місце реєстрації, тел., тощо), що, в свою чергу, фактично унеможливлює перевірку судами цих обставин та виклик цих осіб в судове засідання в якості свідків.

До того ж, судова колегія також вважає необхідним врахувати ще й ту обставину, що як встановлено з матеріалів справи та пояснень позивача, на належній останньому авто-мийці «ІНФОРМАЦІЯ_1» фактично діє режим «самообслуговування», т.б. кожен власник (водій) автомобіля самостійно, т.б. без допомоги «авто-мийника», миє свій транспортний засіб.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, проведення спірного інспекційного відвідування, з урахуванням законодавчо визначеної умови її проведення - виключно за присутності фізичної особи-підприємця або уповноваженої ним особи, без присутності такої особи є суттєвим порушенням встановленої процедури (порядку), що спотворює усі подальші висновки та рішення органу державного контролю.

Відсутність особи під час інспекційного відвідування перешкоджає праву особи бути вислуханою, наводити обставини щодо суті питання і подавати докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо, позбавляє позивача встановлених щодо нього законодавством процедурних гарантій, унеможливлює здійснення належного захисту своїх прав, представлення аргументів і доказів на їх підтвердження.

Згідно із ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А згідно із ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на вищевикладене, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваної постанови від 20.03.2020р. про накладення на позивача досить суттєвого штрафу та необхідність її скасування.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов підлягає лише частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.286,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко