Справа № 340/491/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/491/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. у справі № 340/491/20

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:

- визнати протиправними та скасувати Накази Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 17.12.2019 року: №11-9304/14-19-СГ; №11-9305/14-19-СГ; №11-9306/14-19-СГ; №11-9307/14-19-СГ якими відмовлено:

ОСОБА_1 (наказ №11-9304/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_2 (наказ №11-9305/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_3 (наказ №11-9306/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_4 (наказ №11-9307/14-19-СГ від 17.12.2019 р.),

у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_6 , згідно державного акту Серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяви (клопотання): позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_6 згідно державного акту Серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. Суд вмотивував своє рішення тим, що звернення позивачів з позовом щодо зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні іншої особи, згідно державного акту Серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року, до вилучення земельної ділянки у землекористувача є передчасним.

Не погодившись з рішенням суду, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, яка визначає вичерпні підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Також вказують, що суд першої інстанції помилково застосував положення частини 5 статті 116 Земельного кодексу України при вирішенні правовідносин, які виникли при отриманні позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Адже, в даному випадку, мова йде не про передачу у власність чи користування за рішенням органу земельної ділянки, а про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, відсутність рішення відповідача про припинення права користування ОСОБА_6 земельною ділянкою та повідомлення про це органу державної реєстрації, не є підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цієї ж земельної ділянки або її частини, оскільки на даному етапі не вирішується питання про передачу такої ділянки у власність чи користування цієї особи.

Питання про припинення права користування земельною ділянкою, за рахунок якої відводиться земельна ділянка меншого розміру у власність, має бути вирішено на етапі затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу такої земельної ділянки у власність зацікавленій особі, що і передбачено частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України.

Зазначають, що додатковим підтвердженням такої позиції позивачів є положення частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, яка спеціально передбачає під час подання заяви на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою - надання погодження землекористувача у випадку, якщо земельна ділянка перебуває у користуванні (оренді) іншої особи.

Таке погодження було отримано позивачем у ОСОБА_6 та надано відповідачеві під час подання документів на отримання дозволу.

Вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано положення ст. 142 Земельного кодексу України, яка регулює питання добровільної відмови від права власності або права постійного користування земельною ділянкою.

Наголошують, що позивачі звернулися до відповідача із заявами в порядку, передбаченому ст. 118 та згідно п. «а» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, який передбачає, що право на одержання земельної ділянки для ведення фермерського господарства мають громадяни України незалежно від членства у фермерському господарстві, а тільки маючи на меті отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Згідно вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України позивачами до своїх заяв додано погодження землекористувача ОСОБА_6 , за змістом якого він надає погодження та не заперечує щодо отримання позивачами дозволів на розроблення проектів землеустрою.

Тобто, ОСОБА_6 надав заяву (погодження) землекористувача, яке передбачено 5 ст. 118 Земельного кодексу України, а не заяву про припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади, яка передбачена ст. 142 Земельного кодексу України.

Проте, суд першої інстанції помилково розцінив таку заяву, як добровільну відмову від права на земельну ділянку та вважав за необхідне застосувати положення ст. 142 Земельного кодексу України.

Зазначають, що судом першій інстанції допущено порушення статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Просять скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та сторонами не заперечується, що ОСОБА_6 надана у постійне користування земельна ділянка площею 45,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Листопадівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії КР №000166 від 20.03.2000р. (а.с.45).

15.08.2019р. ОСОБА_6 складено нотаріально посвідчену заяву (погодження) землекористувача, якою надано згоду щодо оформлення, в т.ч. позивачами по справі, права власності на земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) або іншому розмірі, для ведення фермерського господарства за рахунок земельних ділянок загальною площею 45,0 га на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка перебуває у користуванні останнього, згідно державного акту серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року (а.с.40).

25.10.2019р. позивачами складено заяви (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю) за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка перебуває у користуванні ОСОБА_6 , які отримані відповідачем 05.11.2019р. (а.с.24-27).

До заяв позивачами долучено копії графічних матеріалів щодо бажаного місця розташування земельних ділянок; копії паспортів та довідок про присвоєння індивідуального податкового номера; довідки про відсутність у власності земельних ділянок для ведення фермерського господарства; документи, що підтверджують наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі або досвід роботи у сільському господарстві; копії нотаріально засвідченого погодження землекористувача земельної ділянки; довідки про відсутність на земельній ділянці нерухомого майна (а.с.12-23,28-44).

17.12.2019р. відповідачем видано накази №11-9304/14-19-СГ; №11-9305/14-19-СГ; №11-9306/14-19-СГ; №11-9307/14-19-СГ, якими відмовлено у задоволенні заяв з мотивів відсутності інформації, що підтверджує членство у фермерському господарстві, відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» (а.с.46-49).

Не погодившись з відмовою у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Суд, приймаючи рішення, виходив з того, що :

- Земельний кодекс України не передбачає, що надання землекористувачем погодження на вилучення земельної ділянки, надає органу державної влади, до компетенції якого належить право розпорядження земельними ділянками, право здійснювати дії щодо розпорядження земельною ділянкою до її вилучення у землекористувача.

- звернення позивачів з позовом щодо зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до вилучення земельної ділянки у землекористувача є передчасним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, на думку колегії суддів, підлягають аналізу накази відповідача лише з огляду на ті мотиви, які були викладені відповідачем саме в оскаржуваних наказах.

Проте, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, надав оцінку таким рішенням, ґрунтуючись на доводах, викладених відповідачем лише у відзиві на позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що відмова у задоволенні заяв з мотивів відсутності інформації, що підтверджує членство у фермерському господарстві, відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» не може вважатися правомірною, оскільки спеціальним нормативним актом, якій регулює спірні правовідносини стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою є Земельний кодекс України, зокрема частина 6 статті 118 ЗК України, яка передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Крім того, положення статті 13 Закону України «Про фермерське господарство», яка передбачає право приватизації земельних ділянок членами фермерських господарств, та ст. 32 ЗК України, не виключають можливості приватизації земельних ділянок особами, які мають намір створення фермерського господарства.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Тобто первинним може бути отримання земельної ділянки, а не створення фермерського господарства або членство в ньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами були надані усі документи, передбачені ст. 118 ЗК України. Відповідач має в межах своїх повноважень надати цим документам належну оцінку та прийняти відповідне рішення в межах своїх повноважень.

Твердження суду першої інстанції стосовно неможливості розпоряджатися земельними ділянками до вилучення їх в особи, якій належить право користування такими землями, є неспроможними, та колегія суддів погоджується з доводами скаржників, що мова йде не про розпорядження, а про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідно ст. 116 ЗК України не може бути застосована до спірних відносин, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність. Питання вилучення частки земельної ділянки у землекористувача ОСОБА_6 може бути вирішено під час розробки або затвердження проекту землеустрою.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. у справі № 340/491/20 скасувати.

Позов задовольнити.

- визнати протиправними та скасувати Накази Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 17.12.2019 року: №11-9304/14-19-СГ; №11-9305/14-19-СГ; №11-9306/14-19-СГ; №11-9307/14-19-СГ якими відмовлено:

ОСОБА_1 (наказ №11-9304/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_2 (наказ №11-9305/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_3 (наказ №11-9306/14-19-СГ від 17.12.2019 р.);

ОСОБА_4 (наказ №11-9307/14-19-СГ від 17.12.2019 р.),

у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_6 , згідно державного акту Серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяви (клопотання): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га яка перебуває у користуванні ОСОБА_6 згідно державного акту Серії КР №000166, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати в сумі 2102,00 грн кожному з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16.09.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко