Справа № 480/2901/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 р.Справа № 480/2901/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємство виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 05.03.20 року по справі № 480/2901/19

за позовом Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2019 року, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 197178,81 грн., прийняте Конотопським управлінням Головного управління ДФС у Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року відмовлено у задоволенні позовної заяви.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим за умов неправильного застосування норм матеріального права, таким, що прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин в справі, на підставі висновків, що суперечать дійсним обставинам справи. Вказує, що оскільки саме з вини податкового органу від`ємна реєстраційна сума не дозволяла підприємству здійснювати реєстрацію податкових накладних з податку на додану вартість, оскільки ДФС України несвоєчасно збільшено реєстраційний ліміт за рахунок субвенції, що позбавило можливості підприємству своєчасно зареєструвати податкові накладні. Просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Під час апеляційного розгляду справи представник позивача надав додаткові пояснення, у яких посилаючись на набрання 23.05.2020 року чинності Закону України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», на підставі п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2019 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні запереч проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2019 Конотопським управлінням ГУ ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за березень 2016 року та листопад 2018р., за результатами якої складено акт від 28.01.2019 №218/18-28-50-12/03352716 (а.с.39-46).

Актом перевірки встановлено несвоєчасну реєстрацію позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за березень 2016 року та листопад 2018 року, чим порушено вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Вказаний акт перевірки був направлений позивачу поштою та отриманий уповноваженою особою КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 30.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.47), а також копію першої сторінки акта, наданого самим представником позивача з зазначенням вхідного номера та дати та датою резолюції керівника 30.01.2019 (а.с.20).

За результатами вказаної перевірки, на 14-й робочий день з дня наступного за днем вручення позивачу акту перевірки, Конотопським управлінням ГУ ДФС у Сумській області 19.02.2019 було прийнято податкове повідомлення-рішення форми Н № (а.с.13), яким за затримку реєстрації податкових накладних на суму податку на додану вартість 58,73грн. на 15 і менше календарних днів до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 5,87грн. та за затримку реєстрації податкових накладних на суму податку на додану вартість 398078,39грн. на 366 і більше календарних днів - штраф в розмірі 50% у сумі 197172,94грн. Загальна сума штрафу за вказаним рішенням склала 197178,81грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено позивачу поштою та отримано уповноваженою особою КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 21.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48).

Не погодившись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу від 25.02.2019 до Державної фіскальної служби України (а.с.21-28), за результатами розгляду якої рішенням від 25.04.2019 №19639/6/99-99-11-06-01-25, як вбачається з пояснень представників сторін, відзиву (а.с.35) податкове повідомлення-рішення від 19.02.2019 № залишено без змін, а скарга без задоволення.

Позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий Кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст. 1 Податкового Кодексу України).

Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (п.14.1.60 ст.14 Податкового Кодексу України).

За приписами ст. 36 Податкового Кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором і є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абзац в редакції чинній до 31.12.2016).

Відповідно до абзац 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2017), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового Кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового Кодексу України (у редакції чинній до 01.01.2017), у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Одночасно, відповідно до пункту 200-1.4 статті 200-1 Податкового Кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, зокрема: а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу; б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку; в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України. А з 01.01.2017 також з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу (пп. г п.200-1.4 ст.200-1 ПК України).

Таким чином, джерелом поповнення електронного рахунку платника можуть бути не виключно кошти (п. в): з рахунків платника податку, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України; а й ІНШІ джерела поповнення, серед яких, поповнення з поточних рахунків платника.

При цьому, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Письмові докази свідчать, що на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 (зворот а.с.62-а.с.65), згідно даних СЕА (а.с.76-77) за рахунок субвенції з державного бюджету 04.07.2017 Державною фіскальною службою України відбулося поповнення електронного рахунку КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, відкритого Державною казначейською службою України на загальну суму 1520442,85грн. (трьома транзакціями в розмірі 334017,32грн., 200000грн. та 986425,53грн.), в результаті чого від`ємна реєстраційна сума з -2111614,24грн. зменшилась до -591171,39грн.

Тобто, після зарахування субвенції з державного бюджету на електронному рахунку позивача продовжувало залишатися від`ємне значення реєстраційного ліміту.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було взято до уваги, що будь - яких доказів того, що позивач намагався зареєструвати вказані накладні вчасно в Єдиному реєстрі податкових накладних, до суду не надано.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного повідомлення-рішення, посилається на те, що відповідачем несвоєчасно збільшено реєстраційний ліміт за рахунок субвенції з державного бюджету на електронний рахунок підприємства в розмірі 1520442,85 грн., при цьому позивачем не надано доказів того, що вказаної суми субвенції після її реєстрації ДФС України було б достатньо для реєстрації податкових накладних.

Платником також не надано доказів поповнення із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для своєчасної реєстрації податкових накладних. Власне поповнення рахунку, як вбачається з наданих доказів та визнавалась представником позивача в судовому засіданні, відбувалось виключно для сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість (т. 1 а.с.160-166).

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства намагалось своєчасно зареєструвати податкові накладні, виписані в березні 2016 року, а тим більше у листопаді 2018 року, тобто вже після поповнення Державною фіскальною службою України електронного рахунку на виконання рішення суду (04.07.2017), однак отримував відмову податкового органу у зв`язку з відсутністю ліміту для реєстрації податкових накладних. Надані копії податкових накладних за липень 2015р. та квитанції про відмову в їх реєстрації (а.с.167-170) не можуть бути доказами виконання обов`язку підприємства позивача щодо вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних за березень 2016р. та листопад 2018р.

Колегія суддів зазначає, що зведена таблиця щодо сум податкових накладних, виписаних підприємством позивача (а.с.159) не може спростувати вказані вище висновки суду, оскільки, як вбачається з даної таблиці та копій податкових накладних за липень 2015р.-грудень 2016. (а.с.171-201,220-221), таблиця не містить показників, зокрема, сум коригування податкових зобов`язань, що відбувалось у кожному місяці, при її заповненні позивачем були зазначені показники податкового кредиту, в тому числі з урахуванням податкових накладних зареєстрованих контрагентами в попередніх періодах, що не узгоджується з нормами ст. 200-1 Податкового кодексу України.

При цьому, як встановлено судом навіть після поповнення (04.07.2017) Державною фіскальною службою України електронного рахунку КП виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на виконання рішення суду, підприємством податкові накладні за березень 2016р. були зареєстровані лише в січні 2019р., та за листопад 2018р. з затримкою на 5, 11 днів. Будь-якого належного обґрунтування неможливості зареєструвати податкові накладні одразу після поповнення рахунку, представником позивача суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності нарахування позивачу штрафних санкцій за затримку реєстрації податкових накладних на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Щодо доводів позивача , наданих під час апеляційного розгляду справи, з посиланням на набрання чинності Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до абзаців першого, третього пункту 73 Підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції Закону від 16.01.2020 року №466-ІХ), штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Вказані зміни відбулися 23.05.2020 року.

З огляду на вищевикладені норми позивач вважає, що спірне податкове-повідомлення рішення у даній справі вважається скасованим (відкликаним).

В той же час, колегія суддів наголошує, що предметом розгляду в даній справі є податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2019 року та його правомірність станом на момент винесення такого податкового повідомлення-рішення.

Так, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративний суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України саме на момент прийняття таких рішень відповідними суб`єктами та в межах відповідного чинного на той час правового регулювання.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено 19.02.2019 року, а зміна законодавства відбулась лише 23.05.2020 року, то відповідні норми Закону України № 466-ІХ не можуть впливати на оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Такі доводи не були підставою для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає , оскільки вказані норми Закону не були чинні станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для його скасування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року по справі № 480/2901/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 21.09.2020 року