Справа № 440/1674/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р. Справа № 440/1674/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорнухинської селищної ради Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, по справі № 440/1674/20

за позовом ОСОБА_1

до Чорнухинської селищної ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

26.03.2020 ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чорнухинської селищної ради Полтавської області (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорнухинської селищної ради від 24.12.2019 про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 щодо отримання у власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, площею 2,0000 га на території Кізлівської сільської ради;

- зобов`язати Чорнухинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо отримання у власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, площею 2,0000 га на території Кізлівської сільської ради та винести рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відмова Чорнухинської селищної ради Полтавської області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка викладена у формі листа від 03.01.2020 № 04-08/18 на заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019, прийнята з підстав відсутності депутатів, чим порушено п.7 ст.118 Земельного кодексу України, та відповідно право позивача на отримання у власність земельної ділянки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 440/1674/20 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Чорнухинської селищної ради (вул. Центральна, 39, с. Чорнухи, Полтавська область, 37100, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано оформлене листом рішення Чорнухинської селищної ради № 04-08/18 від 03.01.2020.

Зобов`язано Чорнухинську селищну раду (вул. Центральна, 39, с. Чорнухи, Полтавська область, 37100, ) розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019 вхідний № 1206 про передачу в користування земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:0203, яка розташована на території Кізлівської сільської ради.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Чорнухинської селищної ради (вул. Центральна, 39, с. Чорнухи, Полтавська область, 37100, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 440/1674/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у заяві позивача від 27.11.2019 поєднано два прохання: про виділення земельної ділянки з орієнтовною площею 2 га із земельної ділянки площею 28,2538 га з кадастровим номером :00:001:0203, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради поблизу с.Галяве Чорнухинського району Полтавської області, та надання земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства. Натомість, згідно вимог чинного законодавства формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (а не за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки). При цьому, ініціювати поділ земельної ділянки може сам власник або за його згодою землекористувач. Проте, позивач не був та не є користувачем або власником ні земельної ділянки площею 28,2538 га, ні тієї її частини, яку просив виділити для ведення особистого селянського господарства. Також, зазначив, що судом першої інстанції помилково застосовано норми ст.118 ЗК України, оскільки питання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності» стосувалося не надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (що позивачем у заяві від 27.11.2019 і не порушувалося), а надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Крім цього, посилався на те, що земельна ділянка площею 28,2538 га, кадастровий номер :00:001:0203, є землями резервного фонду (резервний фонд створений при передачі земель у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству «Шляхом Ілліча), які використовуються для отримання земельних ділянок особами (їх спадкоємцями), які з різних причин свого часу не отримали земельні частки (паї). Також вказував, що згідно з Актом комісії КСП «Шляхом Ілліча» Чорнухинського району від 04.06.1997, Актом комісії КСП «Шляхом Ілліча» Чорнухинського району, затвердженого 04.06.1997 Головою Кізлівської сільської ради народних депутатів, рішенням 10 сесії 22 скликання Кізлівської сільської ради народних депутатів Чорнухинського району Полтавської області від 30.01.1998 «Про затвердження залуження /консервацію/ рільних земель КСП «Шляхом Ілліча» Кізлівської сільської ради Чорнухинського району» земельна ділянка площею 29,3 га (уточнена площа 28,2538 га, кадастровий номер :00:001:0203, підлягає консервації та залуженню (шляхом припинення їх господарського використання та залуження або заліснення).

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Чорнухинської селищної ради із заявою (вхідний № 1206 від 27.11.2019) про передачу в користування земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:0203, яка розташована на території Кізлівської сільської ради.

Вищевказана заява на п`ятнадцятій сесії сьомого скликання Чорнухинською селищною радою була розцінена та розглядалась по суті як клопотання про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :00:001:0203.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідач листом № 04-08/18 від 03.01.2020 повідомив ініціатора звернення про те, що за результатами поіменного голосування рішення за його заявою вважається неприйнятим.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації площею 2,00 га на території Кізлівської сільської ради із земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :00:001:0203, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на формулювання позивачем своїх вимог у заяві від 27.11.2019 (надання земельної ділянки у власність, тобто поза межами процедури розроблення проекту землеустрою), Чорнухинська селищна рада на п`ятнадцятій сесії сьомого скликання фактично розглядала питання щодо можливості надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності (за кадастровим номером :00:001:0203). При цьому, відповідач не прийняв жодного з рішень, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача винести рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою перед відповідачем не ініціювалось, та останнім належним чином не розглядалось.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі за текстом - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Статтею 121 ЗК України встановлені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у ст. 118 ЗК України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цій же частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас, у ч. 7 ст. 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Відповідно до приписів статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Таким чином, вирішення питання про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності відноситься до повноважень Чорнухинської селищної ради.

Нормами статті 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відсутність належним чином оформленого рішення Чорнухинської селищної ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

З урахуванням тієї обставини, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у ч. 6 ст. 118 ЗК України, у визначений законом строк, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Чорнухинської селищної ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019 вхідний № 1206 про передачу в користування земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:0203, яка розташована на території Кізлівської сільської ради.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вимог даної статті, відповідач не довів та не обґрунтував суду неможливість прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Чорнухинської селищної ради Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 440/1674/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова