Справа № 240/9659/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9659/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

16 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 29.07.2020 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 16 квітня 2019 року № (форма "Н") про порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 16.04.2019 № .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 16.04.2019№ , яким до позивача застосовано штрафні санкції на загальну суму 13 430,36 грн., за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, оскільки податкова накладна № 75 від 29.11.2018 позивачем надіслана 15.02.2019 та № 159 від 31.01.2019, позивачем надіслана 21.02.2019 з порушенням встановлених п.201.10 п. 201 ст. 201 ПК України граничних строків реєстрації податкових накладних.

Відповідач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідачем не враховано Законом України від 14.07.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців», № 786-IX, підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України змінено пункт 73, відповідно до абзацу другого якого: «Штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.».

Від відповідача 16.09.2020 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник, який уповноважений представляти інтереси відповідача по даній справі проживає у м. Житомирі, яке має значну віддаленість від міста Вінниці, а тому є не можливим для явки представника саме на 09:40 год 16.09.2020.

Також 16.09.2020 представником позивача подано клопотання про розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши вказані клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 313 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

При цьому, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, перевіривши матеріали справи та доводи заяв, враховуючи, що сторони по справі повідомлені про розгляд справи належним чином, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого та законного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, та можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини, що відповідачем проведено камеральну перевірку термінів реєстрації податкових накладних, розрахунків коригувань до податкових накладних в ЄРПН позивачем за листопад, грудень 2018 року, за результатами якої складено акт від 26.03.2019 №1987/06-30-50-12.

Перевіркою встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних:

- № 51 від 17.12.2018, №№76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 155 від 31.12.2018, № 159 від 31.01.2019 - до 15 календарних днів;

- №44 від 14.12.2018 - від 16 до 30 календарних днів (18 днів);

- № 182 від 31.12.2018 - від 31 до 60 календарних днів (51 день);

- № 75 від 29.11.2018 - від 61 до 365 календарних днів (62 дні).

На підставі встановлених порушень, контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.04.2019 № про застосування до позивача штрафних санкцій:

- у розмірі 10% в сумі 13291,73 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 132917,30 грн;

- у розмірі 20% в сумі 2,19 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 10,95 грн;

- у розмірі 30% в сумі 2,27 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 7,57 грн;

- у розмірі 40% в сумі 134,17 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 335,42 грн.

Позивачем податкове повідомлення-рішення від 16.04.2019 № оскаржено в адміністративному порядку до ДФС України. Проте рішенням від 20.06.2019 № 28410/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що формування квитанцій у базі ЄРПН про неприйняття документів (податкових накладних) протягом операційного дня без їх надіслання платнику податку не свідчить про дотримання відповідачем п.201.10 статті 201 ПК України та правомірність дій в частині надсилання таких квитанцій із запізненням.

Разом з тим, відповідачем не доведено факт прострочення реєстрації податкових накладних від 31.12.2018 №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, від 31.12.2018 № 155, як це вказано в акті перевірки № 1987/06-30-50-12 від 26.03.2019. Позивачем жодними доказами не спростовано прострочення реєстрації в ЄРПН податкових накладних № 75 від 29.11.2018, № 182 від 31.12.2018 та №159 від 31.01.2019, не наведено обгрунтування в підтвердження своєї позиції.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що повноваження щодо нарахування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної в ЄРПН за встановлених у цій справі обставин (порушення строків реєстрації частини податкових накладних), є дискрецією контролюючого органу, відтак податкове повідомлення-рішення від 16 квітня 2019 року № підлягає скасуванню в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

За приписами п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України встановлено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог ст. 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у встановленому даною нормою розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Отже, за приписами ст.201, п.120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Окрім цього, згідно п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (далі Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, передбачено, що якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно абз.13 цього пункту, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 3 Порядку № 1246 передбачено, що операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Так, згідно з матеріалами справи, позивачем 14.01.2019 було надіслано на сервер поштової скриньки ДФС України для реєстрації в ЄРПН за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення електронного документообігу «М.Е.Dос» податкові накладні від 31.12.2018 №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, та 15.01.2019 надіслано податкову накладну № 155 від 31.12.2018.

При цьому, квитанції № 1 про неприйняття вказаних податкових накладних отримано позивачем лише 17.01.2019, тобто відповідачем порушено вимоги п.201.10 статті 201 ПК України та протягом операційного дня до 20 год. 00 хв. 14.01.2019 та до 20 год. 00 хв. 15.01.2019 не надіслано позивачу квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкових накладних від 31.12.2018 №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128 та №155 від 31.12.2018 відповідно.

Таким чином, в силу вимог абз.13 пункту 201.10 статті 201 ПК України ці податкові накладні вважаються такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.01.2019 та № 155 15.01.2019.

Твердження відповідача, зокрема також викладені в апеляційній скарзі про те, що квитанції про неприйняття податкових накладних від 31.12.2018 №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128 були надіслані позивачу 14.01.2019 та 15.01.2019 спростовуються дослідженими судом квитанціями № 1 про неприйняття податкових накладних, з яких чітко вбачається, що вони отримані підприємством саме 17.01.2019, а не 14.01.2019 та 15.01.2019, як вказує ГУ ДФС у Житомирській області.

Разом з тим, формування квитанцій у базі ЄРПН про неприйняття документів (податкових накладних) протягом операційного дня без їх надіслання платнику податку не свідчить про дотримання відповідачем п.201.10 статті 201 ПК України та правомірність дій в частині надсилання таких квитанцій із запізненням.

Що стосується податкових накладних № 75 від 29.11.2018, № 182 від 31.12.2018 та №159 від 31.01.2019, то позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним було вчинено дії щодо їх реєстрації в ЄРПН до 15.12.2018, до 15.01.2019 та до 15.02.2019 відповідно, а ДФС України в цей строк їх не прийняло або зупинило реєстрацію. Також, МКП "Бердичівводоканал" не надано і доказів того, що ним не було порушено строки реєстрації вказаних податкових накладних на 62 дні (№ 75 від 29.11.2018), 51 день (№ 182 від 31.12.2018) та 6 днів (№159 від 31.01.2019), як вказано в акті перевірки від 26.03.2019 № 1987/06-30-50-12.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що:

- відповідачем не доведено факт прострочення реєстрації податкових накладних від 31.12.2018 №№ 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 107, 108, 109, 110, 111, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, від 31.12.2018 № 155, як це вказано в акті перевірки № 1987/06-30-50-12 від 26.03.2019;

- позивачем жодними доказами не спростовано прострочення реєстрації в ЄРПН податкових накладних № 75 від 29.11.2018, № 182 від 31.12.2018 та №159 від 31.01.2019, не наведено обгрунтування в підтвердження своєї позиції.

Окрім цього, варто зазначити, що Законом України від 14.07.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців», № 786-IX, підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України змінено пункт 73, відповідно до абзацу другого якого: «Штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень».

Виходячи з зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведеної вище норми права, можна зробити висновок, що таким чином законодавець мав на меті убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями п. 120-1.2 ст. 120 ПК України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним), без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

В даному випадку законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 29.07.2020 у справі № 2040/7658/18 та від 10.08.2020 у справі № 640/6528/19.

Разом з тим, в пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

У рішенні від 14.10.2010 (справа "Щокін проти України", пункти 56-57) ЄСПЛ зазначив, що відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення порушує вимогу "якості закону" та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника; суд погодився з тим, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.