Справа № 1.380.2019.003123
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003123
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду 25.06.2019 звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) з позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - відповідач, Уповноважений), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача; зобов`язати відповідача належним чином розглянути заяву позивачки від 28.03.2018 та вжити заходи; стягнути з відповідача солідарно 20000,00 грн. моральної шкоди; виявити і встановити порушення закону щодо тривалого невиконання судових рішень, які набрали законної сили, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення та постановити окрему ухвалу щодо факту навмисного тривалого невиконання рішення суду відповідачем.

Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 03.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди залишено без розгляду з підстав пропуску позивачкою строку звернення до суду. Зазначена ухвала залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020.

Постановою Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 1.380.2019.003123 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 01.06.2020 справу прийнято до провадження суддею Лунь З.І. та розгляд такої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 21.07.2020 заяву ОСОБА_1 про відвід задоволено та передано справу на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю справу передано для розгляду судді Кравціву О.Р. 21.07.2020.

Ухвалою суду від 22.07.2020 справу прийнято до провадження; розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначення судового засідання, за наявними матеріалами; зобов`язано сторін надати письмові пояснення щодо строку звернення до суду з цим позовом та докази, у разі їх наявності.

Ухвалою суду від 21.09.2020 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 26.04.2005 її звільнено з Винниківської міської ради з посади заступника міського голови з соціально-економічних питань. Рішення суду про поновлення на роботі не виконане. Посадові особи Винниківської міської ради знищили трудову книжку та особову справу. Відсутній акт державної виконавчої служби про відновлення трудової книжки позивачки з записами про попередню роботу з 1983 року по даний час. Ці та інші обставини спонукали позивачку звернутися до Уповноваженого з листом від 28.03.2018. У листі позивачка просила вжити Уповноваженого низку заходів до посадових осіб Винниківської міської ради, державної виконавчої служби та правоохоронних органів з метою вирішення питань пов`язаних з поновленням позивачки на посаді. Однак відповідь на свою заяву позивачка не отримала, а тому вважає бездіяльність Уповноваженого протиправною.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві /Т.І арк.спр.30-35; Т.ІІ 74-80, 194-200, 205-208, 233-239/. Зазначив, що відповідь на звернення позивачки надано у листі від 26.04.2018. Звернув увагу суду на те, що позивачка згадала про цю відповідь у додатках до позовної заяви «Відповідь від 25.04.2018 Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на 17 арк.». Позивачка зверталася до Уповноваженого зі зверненням від 05.11.2017 з приводу невиконання рішення суду про поновлення на посаді, за яким Уповноваженим проведено перевірку. В рамках перевірки Міністерство юстиції України поінформувало, що рішення стосовно поновлення на роботі виконані фактично, виконавчі провадження закриті, постанови про закриття позивачкою не оскаржувалися. На додатковий запит Секретаріату Міністерство юстиції України листом надало копії окремих матеріалів виконавчого провадження.

Звернення від 28.03.2018 було повторним. Листом від 25.04.2018 позивачку повідомлено про результати вже проведеної перевірки, в рамках провадження проведеного за її попереднім зверненням з аналогічних питань. У вказаному листі також роз`яснено межі повноважень та компетенцію Уповноваженого та порядок оскарження рішень органів примусового виконання судових рішень. Уповноважений не є ні стороною виконавчого провадження ні учасником, а отже не наділений правом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів примусового виконання рішень. Звернення позивачки були розглянуті у повному обсязі, про що завжди повідомлялося позивачку. Оскільки відсутні порушення прав позивачки в частині неналежного розгляду її звернень, підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди немає. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що мотиви та заперечення відповідача є незаконними /Т.І арк.спр.60/. Відповідач не визнає, саботує та ігнорує рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №813/719/16, покриває злочини посадових осіб, які не виконали рішення національних судів та Європейського суду з прав людини від 17.07.2014. Просила відхилити відзив.

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив та долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з листом від 28.03.2018. У листі позивачка просила Уповноваженого вжити низку заходів до посадових осіб Винниківської міської ради, державної виконавчої служби та правоохоронних органів з метою вирішення питань пов`язаних з поновленням позивачки на посаді /Т.І арк.спр.37-38/.

Керівник Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом від 25.04.2018 повідомив позивачку, що в рамках провадження Уповноваженого, листом від 07.02.2018 №4490/69-1-18/20.1 заступник Міністра з питань виконавчої служби Шкляр С.В. поінформував про результати перевірки за її зверненням. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист та поновлення порушених прав і свобод відповідно до законодавства. Вирішення питань порушених у зверненнях позивачки повинно здійснюватися в порядку, передбаченому процесуальним законом, Законом України «Про виконавче провадження». Зі звернення з`ясовано, що справи за участю ОСОБА_1 перебувають на розгляді у Верховному Суді у складі Касаційного адміністративного суду. Зважаючи на це, та норми чинного законодавства повідомлено, що правових підстав для застосування додаткових заходів реагування Уповноваженого за зверненнями ОСОБА_1 наразі немає. Рекомендовано, за потреби, скористатися наданими роз`ясненнями /Т.І арк.спр.39/.

Оскільки відповідь від Секретаріату Уповноваженого Донець Г.М. не отримала та вважаючи, що бездіяльність Уповноваженого з розгляду звернення порушує її права, позивачка звернулася з позовом до суду.

Однак ознайомившись з відповіддю на звернення під час розгляду цієї справи судами позивачка вважає, що Уповноважений розглянув її звернення формально, не вживши необхідних заходів, що теж порушує її права.

Розглядаючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Предметом спору є бездіяльність Уповноваженого в процесі перевірки фактів викладених у зверненні ОСОБА_1 та невжитті необхідних заходів в процесі реагування на звернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус Уповноваженого врегульовано Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 №776/97-ВР (далі Закон №776/97-ВР).

Згідно з приписами ст. 4 Закону №776/97-ВР Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України (ч. 1). Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод (ч. 2).

Частиною 1 ст. 10 Закону №776/97-ВР передбачено, що для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (ч. 1 ст. 17 Закону №776/97-ВР).

Згідно зі ст. 12 Закону №776/97-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений, зокрема, процесуальним законодавством України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи судом встановлено /Т.ІІ арк.спр.124-141/, що з приводу невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 у справі №2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі №23057/09 позивачка зверталася до Уповноваженого зі зверненням від 05.11.2017. За вказаним зверненням Секретаріатом проведено перевірку, про що позивачку повідомлено листом від 30.11.2017. У межах перевірки Міністерство юстиції України як вищий орган в системі органів примусового виконання рішень листом від 02.01.2018 поінформувало про фактичне виконання вказаних судових рішень та винесення державним виконавцем 18.02.2016 постанови про закінчення виконавчого провадження. При цьому Міністерство зауважило, що постанова про закінчення виконавчого провадження у передбаченому законом порядку позивачкою не оскаржена.

На додатковий запит Секретаріату від 16.01.2018, про надсилання якого позивачку повідомлено листом від 16.01.2018, Міністерство юстиції України листом від 07.02.2018 надало копії окремих матеріалів виконавчого провадження.

У відповідь на повторне звернення позивачки до Уповноваженого від 28.03.2018 щодо невиконання рішень судів відповідачем листом від 25.04.2018 повідомлено про результати вже проведеної перевірки в межах провадження Уповноваженого за її попереднім зверненням з аналогічних питань.

У вказаному листі серед іншого роз`яснено межі повноважень та компетенцію Уповноваженого, а також порядок оскарження рішень органів примусового виконання судових рішень. Зазначено, що Уповноважений не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, а отже, не наділений правом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів примусового виконання рішень, про що було неодноразово роз`яснено позивачці у листах Секретаріату /Т.ІІ арк.спр.124-141/.

Таким чином, неодноразові звернення позивачки щодо невиконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 у справі №2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі №23057/09 розглянуті Секретаріатом у повному обсязі на підставі законодавства. За зверненнями було проведено перевірку, про результати якої позивачку повідомлялося листами від 30.11.2017, 16.01.2018 та 25.04.2018.

Якщо ж позивачка вважає, що Уповноважений користувався неправдивою інформацією від Міністерства юстиції України про стан виконання чи факти оскарження позивачкою невиконання рішень національних судів та Європейського суду з прав людини, перевірка правдивості наданої Міністерством інформації не лежить в площині повноважень Уповноваженого, оскільки інститут омбудсмена не входить до системи правоохоронних органів. У такому випадку для з`ясування обставин надання неправдивої інформації та притягнення до відповідальності винних у її наданні позивачці слід звертатися до правоохоронних органів, які компетентні проводити відповідні розслідування. Слід зауважити, що у даному випадку Уповноважений під час перевірки звернень позивачки звернувся до Міністерства юстиції України та використав офіційно отриману інформацію підкріплену надісланими Міністерством документами. Тобто діяв за алгоритмом передбаченим законодавством, а відтак належним чином розглянув звернення ОСОБА_1 по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності та дотримання законодавчої процедури Уповноваженим під час розгляду звернень позивачки. Оскільки інші позовні вимоги є похідними від первинної, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувала, зі сторін судовий збір стягувати не слід.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2020.

Суддя Кравців О.Р.