Справа № П/320/757/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року № П/320/757/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 30.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 44592,93 грн., винесену у виконавчому провадженні №44805056;

- визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 27.02.2019 про відкриття виконавчого провадження №58495087 з примусового виконання постанови від 30.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 42460,92 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 28.02.2019 у виконавчому провадженні № 58495087 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 42460, 92 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 08.05.2019 у виконавчому провадженні №58495087 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі.

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 скасував, а справу №П/320/757/20 направив до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.05.2020 головуючим суддею, для продовження розгляду справи №П/320/757/20, визначено Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 прийнято справу №П/320/757/20 до провадження та визначено, що дана адміністративна справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 44592,93 грн. винесена відповідачем без фактичного стягнення заборгованості з нього на користь ВАТ «ВТБ Банк» (ТОВ «ФК «Фактор Плюс») в сумі 445929, 96 грн., оскільки виконавчий лист №2-513/2010. від 07.12.2012 повернуто стягувачу без виконання. Стверджував, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності факту стягнення заборгованості обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

Позивача вважає, оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 в сумі 44592,93 грн. у виконавчому провадженні №44805056 відповідачем прийнято за відсутності передбачених законодавством підстав, тобто, необґрунтовано, що є підставою для визнання даної постанови протиправною та її скасування. На думку позивача, у зв`язку із протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 в сумі 44592,93 грн., винесеної в рамках виконавчого провадження №44805056, всі дії та постанови відповідача щодо її примусового виконання, як виконавчого документа, у виконавчому провадженні №58495087 (зокрема: постанова про відкриття виконавчого провадження №58495087 від 27.02.2019, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 28.02.2019, постава про арешт коштів боржника від 08.05.2019) також є протиправними і підлягають скасуванню судом, адже державний виконавець не мав правових підстав для вчинення цих дій за умови того, що він взагалі не мав законних підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору та проводити будь-які виконавчі дії щодо її примусового виконання.

Відповідач проти позову заперечував, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що підстави для скасування оскаржуваних постанов відсутні, оскільки всі дії державного виконавця проведенні в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог чинного законодавства та спрямованні на стягнення на користь держави.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26.11.2010 Тетіївським районним судом Київської області ухвалене рішення по цивільній справі №2-513/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (поручитель) про стягнення заборгованості за договорами кредиту та поруки, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в сумі 445929, 96 грн.

На виконання рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26.11.2010 виданий 07.12.2010 виконавчий лист № 2-513/2010.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції Шуляк С.Д. від 23.09.2014 на підставі виконавчого листа №2-513/2010, виданого Тетіївським районний судом Київської області 07.12.2010, відкрито виконавче провадження (ВП)№44805056, надано боржнику ОСОБА_1 строк на добровільне виконання рішення суду до 30.09.2014.

30.08.2017 заступником начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук А.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 44592, 93 грн., тобто в розмірі 10 % від суми бору за виконавчим листом.

Стягувачем у виконавчому провадженні №44805056 було Відкрите акціонерне товариство «ВТБ Банк», боржником - ОСОБА_1 .

Постановою Київської апеляційного суду від 15.01.2019 замінено стягувача у виконавчому провадженні №44805056 з ВАТ «ВТБ Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фактор Плюс».

25.02.2019 новим стягувачем ТОВ «Фінансова Компанія «Фактор Плюс» до Тетіївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області подано заява про повернення виконавчого документа без виконання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 26.02.2019 згідно постанови Київської апеляційного суду від 15.01.2019 замінено стягувача у виконавчому провадження №44805056 з «ВТБ» Банк на ТОВ «Фінансова Компанія «Фактор Плюс».

Постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 26.02.2019 виконавчий лист №2-513 від 07.12.2019 повернуто стягувачу без виконання.

Надалі, 26.02.2019 заступником начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області СющукА.В. винесено постанову про виділення постанови про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 в окреме виконавче провадження.

Постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 27.02.2019 відкрито виконавче провадження №58495087 з виконання постанови Тетіївського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 42460, 92 грн.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2019 ВП№58495087 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 42460,92 грн. зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Стягувачем у виконавчому провадженні №58495087 є Тетіївський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, боржником ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження №58495087 постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 28.02.2019 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу, що становить 42 460,92 грн. зобов`язано Сквирське об`єднане Управління пенсійного фонду України Київської області, де боржник отримує пенсію, здійснювати відрахування в розмірі 20 % суми пенсії боржника ОСОБА_1 на користь Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Також, в рамках виконавчого провадження №58495087 постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 08.05.2019 накладено арешт на грошові кошти, які містяться на всіх рахунках боржника, в тому числі пенсійних рахунках.

Крім того, постановою заступника начальника Тетіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук A.B. від 08.05.2019 у виконавчому провадженні № 58495087 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 № 3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» виконавчий документ, а саме постанову - Тетіївського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.08.2017, передано на примусове виконання до Тетіївського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою заступника начальника відділу Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сющук A.B. від 10.01.2020 прийнято виконавче провадження №58495087 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 42460,92 грн. до провадження новоствореного органу примусового виконання.

Позивачем 14.01.2020 до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подане клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58495087, та про зняття арешту з грошових коштів боржника, оскільки він не має можливості користуватися своєю пенсією.

Листом Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.01.2020 №1566 позивачу відмовлено у знятті арешту з пенсійного рахунку.

За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58495087, яке відбувалось в приміщенні відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14.01.2020 позивачем виявлено, що дії відповідача щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 42460, 92 грн., та постанови, винесені під час здійснення виконавчих дій, суперечать чинному законодавству, а тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII, у редакції на момент винесення оспорюваних постанов).

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно о цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Частиною 1 ст. 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами ст. 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1-4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами п. 1-6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення та за своєю природою є санкцією за невиконання рішення суду боржником.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Відповідно до п. 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору.Тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (провадження № 11-445апп19).

Судом встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 44592,93 грн. винесена відповідачем без фактичного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» (ТОВ «ФК «Фактор Плюс») в сумі 445 929, 96 грн., оскільки, виконавчий лист №2-513/2010 від 07.12.2012 повернуто стягувачу без виконання.

Відтак, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності факту стягнення заборгованості обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

У разі стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №824/172/18, та від 11.09.2019 у справі №553/196/18.

Таким чином, оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 в сумі 44592,93 грн. у виконавчому провадженні №44805056 відповідачем прийнято за відсутності передбачених законодавством підстав, тобто, необґрунтовано, що є підставою для визнання даної постанови протиправною.

Крім того, у зв`язку із протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 в сумі 44592,93 грн., винесеної в рамках виконавчого провадження №44805056, всі дії та постанови відповідача щодо її примусового виконання, як виконавчого документа, у виконавчому провадженні №58495087, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження № 58495087 від 27.02.2019, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 28.02.2019, постанова про арешт коштів боржника від 08.05.2019, також є протиправними і підлягають скасуванню судом, адже державний виконавець не мав правових підстав для вчинення цих дій за умови того, що він взагалі не мав законних підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору та проводити будь-які виконавчі дії щодо її примусового виконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3363,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Відтак, враховуючи задоволення позову у повному обсязі на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3363,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 30.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 44592,93 грн., винесену у виконавчому провадженні №44805056.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 27.02.2019 про відкриття виконавчого провадження №58495087 з примусового виконання постанови від 30.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 42460,92 грн.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 28.02.2019 у виконавчому провадженні №58495087 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 42460, 92 грн.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сющук Анни Володимирівни від 08.05.2019 у виконавчому провадженні №58495087 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

6. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3363 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.