Справа № 553/2858/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 553/2858/16-а

адміністративне провадження № К/9901/16189/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області , третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року (у складі колегії суддів: головуючого судді: Перцової Т.С., суддів: Жигилія С.П., Дюкарєвої С.В.).

УСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - Полтавське ОУПФУ, відповідач), третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУ ДСА в Донецькій області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського ОУПФУ щодо нездійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01.01.2016 по 30.06.2016;

- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2016 по 31.06.2016, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2016 по 30.06.2016 в сумі 84650,22 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2016 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що жодним нормативним актом на нього як отримувача довічного грошового утримання не покладено обов`язку звертатись до органів Пенсійного фонду із заявою про перерахунок довічного грошового утримання і додавати оригінали довідок Державної судової адміністрації при зміні розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді. Вказував, що він оскаржував не рішення про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання, а бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року відкрито касаційне провадження.

У заперенні на касаційну скаргу Полтавське ОУПФУ просило залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач є суддею у відставці, 29.10.2004 звільнений з посади судді Торезького міського суду Донецької області на підставі постанови Верховної Ради України від 07.10.2004 № 2076-ІV «Про звільнення суддів» у зв`язку з поданням заяви про відставку, має загальний стаж на посаді судді 24 повних роки та 5 кваліфікаційний клас.

З 30 жовтня 2004 року згідно з п. 4 наказу начальника управління державної судової адміністрації в Донецькій області № 766-к від 05.11.2004 позивачу призначене довічне грошове утримання у розмірі 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням поточної премії, яке він отримував в управлінні Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області.

Позивач з 31.07.2014 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території до м. Полтава, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Полтави ради від 20.10.2014 №.

З 01.08.2014 електронна пенсійна справа позивача взята на облік Полтавським ОУПФУ, який виплачує йому довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до довідок ТУ ДСА в Донецькій області від 17.05.2016 №№ 08-923, 08-922, 08-921, 08-920, 08-919 та від 16.06.2016 №№ 08-1031, 08-1030 заробітна плата працюючого на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, згідно зі статтею 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 склала: за січень-квітень 2015 року - 20670 грн, за травень-червень 2015 року - 21750 грн.

23.06.2016 позивач звернувся до Полтавського ОУПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 у зв`язку зі збільшенням заробітної плати суддів, що працюють на відповідній посаді, у відповідності до ч.ч. 3-5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ. Разом із заявою позивачем були надані ксерокопії довідок про заробітну плату на 6 аркушах.

Відповідач листом від 11.07.2016 року № 159/К-17 з посиланням на а ч.ч. 3-5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій статус суддів», п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 повідомив позивача, що з 01.06.2015 раніше призначені пенсії (щомісячне грошове утримання судді у відставці) не перераховуються. Крім того, з посиланням на п. 5.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, п. 1.5 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, вказав, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто, а документи про заробітну плату подаються тільки в оригіналах. З огляду на викладене, позивачу було рекомендовано особисто звернутися до Полтавського ОУПФУ та надати до Управління паспорт (оригінал), довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (оригінал та копію), трудову книжку (копію, оригінал за наявності), довідки про заробітну плату (оригінали).

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці без урахування довідок про заробітну плату від 17.05.2016 та 16.06.2016, виданих ТУ ДСА в Донецькій області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в перерахунку довічного утримання позивача, виходячи із розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, є протиправною.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не звертався до Полтавського ОУПФУ особисто, а направив заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання поштою, і додав до заяви не оригінали, а ксерокопії довідок ТУ ДСА в Донецькій області про заробітну плату. При цьому, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачу не було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, а рекомендовано звернутись до відповідача особисто із заявою про перерахунок та оригіналами належних документів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»), колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Станом на 01.09.2015 питання перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці визначалося Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ) та Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VІІІ).

Згідно із пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.01.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема Закону № 2453-VІ.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Оскільки станом 01.06.2015 законів щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, не приймалося, то норми що стосуються щомісячного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ втратили чинність.

Згодом, положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 2453-VІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України від 16.10.1996 № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» (який був чинний на час ухвалення рішення), Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону 2453-VІ до внесення змін Законом № 213-VIII, тобто у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192- VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Отже, з 08.06.2016 у суддів у відставці виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою, зокрема у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 522/13018/16-а та від 29.04.2020 у справі №327/124/17 (2-а/327/1/2017).

Проте, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що позивач не звертався у встановленому Законом порядку до Полтавського ОУПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, а відповідач в свою чергу не приймав рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, а рекомендував позивачу звернутись особисто із заявою про перерахунок та оригіналами належних документів. При цьому судом апеляційної інстанції не досліджувалося питання наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ. А вимоги позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача через нездійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді та зобов`язання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мають бути вирішені судом через призму наявного права на перерахунок з врахуванням поданих на розгляд документів.

Звернення позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відбулось, але здійснено з порушенням Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/14891 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) через ненадання органу Пенсійного фонду оригінала довідки про заробітну плату (суддівську винагороду). При цьому подання копії такої довіки Положенням не передбачено.

Натомість висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на тому, що позивач особисто із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії не звертався, а відповідач у перерахунку грошового утримання не відмовляв.

Такі висновки не є релевантними до предмету та підстав позову. Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції невірно встановив характер спору та не розглянув доводів позивача. Апеляційний перегляд по суті доводів позову та заперечень на апеляційну скаргу не відбувся. За таких обставин судове рішення суду апеляційної інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до 1 ч. 2 ст. 353 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Зважаючи на вищенаведене, Суд дійшов висновку наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування судового рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Указом Президента України №455/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах» Харківський апеляційний адміністративний суд ліквідовано. Утворено Другий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Полтавську, Сумську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові. Відтак, справу на новий апеляційний розгляд слід передати до Другого апеляційного адміністративного суду.

За подання касаційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 661,45 грн (квитанція № 0.0.685235810.1 від 13.01.2017 - а.с. 112). Відповідно до п. в) ч. 4 ст. 356 КАС України зазначені судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 345, 353, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року у справі №553/2858/16-а скасувати.

Справу направити на новий апеляційний розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: Т. Г. Стрелець

А. І. Рибачук