Справа № 240/1175/20
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1175/20

Головуючий у І інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

21 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в якому просила:

-визнати протиправною та скасувати відмову Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у вигляді висновку від 30.01.2020 про внесення змін до актового запису про народження №15 від 27.04.1955, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, а саме виправити національність матері з "українка" на "полька"; про внесення змін, доповнень до актового запису про шлюб № 164 від 23.10.1976, складеного Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), а саме виправити національність нареченої з "українка" на "полька";

- зобов`язати відповідача внести зміни до актових записів: про народження № 15 від 27.04.1955, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, а саме виправити національність матері з "українка" на "полька"; про шлюб № 164 від 23.10.1976, складеного Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), а саме виправити національність нареченої з "українка" на "полька".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянти послалися на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) з заявою про внесення змін до актового запису, а саме:

-про народження №15 від 27.04.1955, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, а саме виправити національність матері з „українка" на „полька";

- про шлюб №164 від 23.10.1976, складеного Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, а саме виправити національність нареченої з „українка" на "полька".

Так, за результатами розгляду заяви позивача, 30 січня 2020 року Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Відповідно до змісту вказаного висновку, відповідач вважає за неможливе внести зміни до актового запису про народження заявниці № 15 від 27 квітня 1955 року, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, а саме: виправити національність матері з „українка" на „полька" у зв`язку з тим, що актовим записом про народження графа «національність» відносно дитини не передбачена, а у повному витягу №25239702 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян сформованого 16.01.2020 Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо актового запису про шлюб батьків заявниці № 13 від 09.09.1951, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , національність дружини (матері заявниці) ОСОБА_3 зазначено «українка».

Також, неможливість внесення змін до актового запису про шлюб заявниці № 164 від 23 жовтня 1976 року, складеного Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в частині виправлення національності нареченої з „українка" на „полька" обґрунтовано тим, що у повному витягу № 25239021 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, сформованому 16.01.2020 Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо актового запису про народження заявниці № 15 від 27.04.1955, складеного виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області на ОСОБА_1 , національність батька - ОСОБА_2 зазначено «українець», національність матері - ОСОБА_3 зазначено «українка», графа «національність дитини» актовим записом про народження не передбачена.

Крім того, у висновку вказано на відсутність правового механізму визнання належності особи до певної етнічної спільноти та не передбачення фіксації відомостей про національність у будь-якому документі, у тому числі, які ідентифікують особу.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача у спірних правовідносинах є неправомірними. При цьому, суд першої інстанції врахував позицію Європейського суду з прав людини, приписи Закону України "Про національні меншини України" та дійшов висновку, що особа (позивач у справі) має право самостійно вирішувати чи належить вона до національної меншини, а перешкоджання з боку держави у цьому є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись із заявою до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, мала на меті внести зміни до актових записів про народження, виправивши національність її матері з «українка» на «полька» та про шлюб, виправивши зазначену національність її, як нареченої при реєстрації шлюбу, "українка" на "полька", у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про відмову Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів, не порушувала питання про неправомірність дій суб`єкта владних повноважень, який вчинив записи її національності в актовому записі, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.

Також, до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи подібні правовідносини у справі № 810/2732/18 19.09.2019 р.

Так, Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, з огляду на таке.

Положеннями частин першої - третьої статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з п. 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Таким чином, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є помилковими.

У частині 1 ст. 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні".

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Частиною 1 ст.319 КАС України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку що у відповідності до ч.1 ст.319 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19, 238, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Шидловський В.Б.