Справа № 160/3850/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2020 року Справа № 160/3850/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови, -
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.03.2020 року № 56859632, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з особливостями передбаченими ст. 287 КАС України, судове засідання призначено на 19.06.2020р. У вищевказане засідання сторони не з`явились і про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце сторони повідомлені належним чином. В порядку передбаченому ст. 295 КАС України суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
За невиконання рішення суду від 01.06.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. 14.08.2018р. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за відсутністю поважних причин повного виконання рішення та встановлено строк виконання рішення протягом десяти робочих днів.
Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14.08.2018 року у справі за виконавчим провадженням ВП №56859632 про накладення на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області штрафу в розмірі 5100 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2018р. по справі №0440/6580/18 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 14.08.2018 року ВП №56859632, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Клименко Н.О. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем частково виконане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2018р. по справі №0440/6580/18, у відповідності до вимог чинного законодавства, що діяло на час спірних правовідносин. Згідно із статтями 1, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише за умови, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього. В даному ж випадку, позивач не мав та не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови № 103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в 2018 році не виділялись, що, на переконання суду, є поважною причиною для не застосування штрафу за не виконання судового рішення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р. по справі №0440/6580/18, апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволено. В задоволені адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із наступного:

- відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби);

- отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані вище органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах;

- суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства;

- разом з тим, суд апеляційної інстанції за приписами КАС України не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи, тому, відповідно, підстави для задоволення позову до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відсутні.

27.03.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано постанову про накладення штрафу від 20.03.2020 року ВП №56859632, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. у виконавчому провадженні №56859632, якою:

- за невиконання без поважних причин рішення суду в повному обсязі накласти на боржника Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн.

При прийнятті постанови державним виконавцем встановлено, що 27.07.2018 відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.08.2018 №19850/08-01/26 боржником рішення суду виконано частково, перерахунок з 01.01.2016 по 31.12.2017 стягувачу не виплачено. Постанова по накладення штрафу у розмірі 5100грн. від 14.08.2018 є чинною. Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано.

20.03.2020р. за вих. №02133/9263 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області направив до ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про чинення боржником кримінального правопорушення за ознаками статті 382 КК України.

20.03.2020р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №56859632 на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Постанови ВП № 56859632: про накладення штрафу від 14.08.2020, від 20.03.2020 та постанову ВП № 56859632 про стягнення виконавчого збору від 20.03.2020 виконувати в подальшому у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частин 5 та 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої та другої статті 75 Закону № 1404-VIII:

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання;

- у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі Постанова № 103), в редакції до 01.01.2020, встановлено:

- перерахувати з 01.01.2016 пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року;

- виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018;

- сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З 01.01.2020 пункт 3 Постанови № 103 виключено згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24.12.2019 № 1088, відповідно до підпункту 2 пункту 1 якої установлено, що:

- особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Приймаючи рішення з приводу спірних правовідносин, суд виходить із того, що державним виконавцем встановлене невиконання судового рішення в повному обсязі, що є порушенням статті 129-1 Конституції України, у зв`язку із тим, що рішення носить зобов`язувальний характер та його виконання підлягає виконанню боржником особисто. За невиконання без поважних причин боржником рішення, оскільки воно не може бути виконано без участі боржника, державним виконавцем застосовано штраф за повторне невиконання рішення.

При цьому, позивач зазначав, що виплата перерахованої пенсії буде здійснена в порядку, встановленому Постановою № 103.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є:

1) невиконання ним виконавчого документа (судового рішення);

2) відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено: по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Станом на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу судове рішення було виконано позивачем частково: здійснено перерахунок та часткову виплата нарахованих сум пенсії, виплата сум пенсії в подальшому здійснювалась з урахуванням порядку, встановленого пунктом 3 Постанови № 103.

Постановою № 103 запроваджено поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсій певним категоріям громадянам, при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Зазначеною Постановою не змінюється регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій, а лише визначено порядок виплати перерахованих виплат.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відтак, саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.

Постанова № 103, яка прийнята на підставі статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» містить приписи, які регламентують дії органів Пенсійного фонду України під час здійснення своїх повноважень із перерахунку пенсії усім, кому вони призначені згідно з вказаним Законом. Цей Закон не встановлює порядку перерахунку і виплати пенсій, але відносить регулювання цього питання до відання Кабінету Міністрів України.

Якщо виходити з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при перерахунку і виплаті пенсій зобов`язане керуватися положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та виданими на його виконання постановами Кабінету Міністрів України, то питання про поважність причин невиконання судового рішення державний виконавець має вирішувати з урахуванням усіх аспектів правового регулювання правовідносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, яким пенсію призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Водночас обставини, які повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі перерахованої пенсії за згаданим рішенням зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне регулюванням порядку виплати перерахованих пенсій Постановою № 103 та відповідним фінансуванням витрат на виплату цих пенсій.

Таким чином, в розглянутому випадку, позивач не мав об`єктивної процедурної та фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у 2018 році не виділялись. В подальшому виплати здійснювались згідно з Постанови № 103.

У контексті обставин даної справи не можна дійти висновку, що позивачем не були перераховані суми пенсії без поважних причин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 15.04.2020 у справі № 811/1324/18, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а.

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування штрафу оскаржуваною постановою, оскільки неповне виконання рішення суду, про яке зазначає державний виконавець, обумовлено особливостями правового регулювання процедури виплати перерахованих сум пенсії та відповідним фінансуванням такої процедури.

Суд критично оцінює посилання відповідача, як на підставу правомірності прийняття оскаржуваної постанови на те, що перша постанова державного виконавця про накладення штрафу в розмірі 5100грн. є чинною, оскільки суд апеляційної інстанції під час її оскарження, не надавав правової оцінки прийняття вказаної постанови про накладення штрафу на суму 5100грн. від 14.08.2018 року ВП №56859632, а відмовляючи у задоволенні позовних вимог Пенсійному фонду зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства, при цьому суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача.

Таким чином, позивачем належним чином доведено наявність поважних причин, які зумовили невиконання судового рішення в частині виплати усієї суми грошових коштів за вищезазначеним рішенням суду, а тому, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 10200,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову.

При цьому, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки у вказаних правовідносинах Пенсійний орган виступає у якості боржника по виконавчому провадженню, а не у якості суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (; вул.Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.03.2020 року № 56859632, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (; вул.Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49101).

Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова