Справа № 140/3928/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3928/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування:

- податкових повідомлень-рішень від 15 травня 2019 року №, №, № та №;

- вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14 травня 2019 року №Ф-532-03 на суму 39 440,82 грн., від 15 травня 2019 року №Ф-154 на суму 193 610,27 грн; від 09 серпня 2019 року №Ф-532-03 на суму 262 371,41 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15 травня 2019 року № на суму 26 566,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 28 лютого 2019 року по 14 березня 2019 року. ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 21 березня 2019 року № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2018 року.

Згідно наведеної в акті перевірки інформації, контролюючим органом було встановлено наступні порушення:

- пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), занижено податкові зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 12 142 191,80 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі - 3 900 147,42 грн., 2018 рік - 8 242 044,38 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX перехідних положень ПК України, занижено податкові зобов`язання з військового збору в розмірі 1 011 849,30 грн., в т.ч. за 2017 рік - 325 012,28 грн., 2018 рік - 686 837,02 грн.;

- абзац 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не нараховано та не сплачено до бюджету єдиного внеску, на загальну суму 193 610,27 грн. в т.ч за 2017 рік в сумі - 72 051,20 грн., 2018 рік в сумі 121 559,00 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, платником протерміновано реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за червень 2017 року та грудень 2018 року;

- пунктів 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, не забезпечено зберігання первинних документів.

Позивач зазначає, що вищевказана перевірка була проведене без його відома та присутності.

23 травня 2019 року на поштову адресу позивача надійшли податкові повідомлення-рішення: від 15 травня 2019 року №, №, № та №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14 травня 2019 року № Ф-532-03 на суму 39 440,82 грн. та 15 травня 2019 року № Ф-154, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15 травня 2019 року № . Крім того, 03 вересня 2019 року на поштову адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року № Ф-532-03.

З висновками акту перевірки, та вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вимогами позивач категорично не погоджується, у зв`язку з наступним.

Як вбачається з акту перевірки, документальна планова виїзна перевірка проведена податковим органом в приміщенні контролюючого органу. Однак, в акті не зазначено, на підставі чого, та у відповідності до якої норми ПК України податковим органом змінено вид перевірки, місце її проведення. Не зазначено також, чи є відсутність суб`єкта перевірки за податковою адресою підставою для проведення перевірки в іншому місці.

Крім того, з Акту перевірки слідує, що контролюючим органом не складався акт перевірки місцезнаходження платника податків, що є грубим порушенням «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної Фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків», що свідчить про протиправність проведеної перевірки та відсутність будь-яких правових наслідків такої перевірки.

Відповідачем при проведенні планової виїзної перевірки та складанні акту перевірки не було обґрунтовано, на підставі чого податковий орган дійшов до висновків про порушення позивачем норм діючого законодавства, чи можливо впевнено встановити такі порушення за відсутності первинних документів та без з`ясування яка господарська діяльність проводилась позивачем у період, що перевірявся. Відповідач взагалі не з`ясував, чи можливо провести документальну перевірку за відсутності, власне, документів.

Позивач не погоджується з висновком відповідача про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб, оскільки він зроблений виключно на підставі ненадання первинних документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платника податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів. Наголошує, що господарські операції на підставі яких формувалися показники господарської діяльності позивача підтверджується первинними та розрахунковими документами. Також вказує, що аудиторська перевірка підтвердила недостовірність та протиправність висновків акту перевірки в частині донарахування грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період 2017-2018 років.

Враховуючи протиправність висновків перевірки щодо заниження податку на доходи фізичних осіб, неправомірним є також донарахування позивачу суми військового збору на вказану суму доходу та нарахування єдиного внеску.

Що стосується вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-532-03 від 09 серпня 2019 року, позивач, з посиланням на норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 № 449, вказує, що контролюючий орган мав право нарахувати внесок та сформувати вимогу про його сплату, на підставі: акта перевірки; звітності, що подається платником до органів доходів і зборів; бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до закону нараховується внесок. Однак, в оскаржувані вимозі відсутні посилання на будь-який акт перевірки.

При цьому дані інформаційної системи органу доходів і зборів не входять до переліку «інших документів», оскільки не підтверджують суми виплат (доходу). Такі відомості є підставою для призначення перевірки, під час проведення якої у платника внеску виникає право надати пояснення, що становить мінімальний стандарт права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже, облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів не є самостійною підставою для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки така система призначена виключно для відображення відомостей, одержаних безпосередньо від платника або за результатами проведеної перевірки.

Позивач наголошує, що у його бухгалтерському обліку наявні усі первинні документи, які підтверджують задекларовані показники податкової звітності. Проте, причиною не надання зазначених документів під час проведення перевірки було те, що позивач не був ознайомлений із фактом та термінами такої перевірки. Тобто, Позивач взагалі не знав, що проводиться така перевірка, що підтверджує відсутність будь-якого умислу та виключає його вину у порушенні п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами позивача не погоджується та вважає, що для задоволення позову немає підстав. В обґрунтування такої позиції повідомляє наступне.

Копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки № 2104 від 18 лютого 2019 року та письмове повідомлення від 18 лютого 2019 року №16957/Р/26-15-42-04-27 надіслано ФОП ОСОБА_1 18 лютого 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Належним чином завірені копії направлення Головного управління ДФС у м. Києві від 28 лютого 2019 року №410/26-15-42-04 та №411/26-15-42-04 на проведення документальної планової виїзної перевірки направлені 01 березня 2019 року на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення у зв`язку з не можливістю їх вручення, про, що складено акти про неможливість вручення №154/26-15-42-04 від 28 лютого 2019 року та акт №159/26-15-42-04 від 01 березня 2019 року.

У зв`язку із відсутністю інформації про місце здійснення підприємницької діяльності, перевірка проведена в приміщені Головного управління ДФС у м. Києві вул. Лєскова, буд. 4, каб. 406.

Документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 проводилась з 28 лютого 2019 р. по 14 березня 2019 року. На обліку в ГУ ДФС у Волинській області, Ківерцівського управління, Ківерцівська ДПІ перебував з 09 лютого 2004 року, реєстраційний №361 та з 01 січня 2019 року (по 12 листопада 2019 року) перебував на обліку в ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Святошинському районі. Місцезнаходження відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: АДРЕСА_1 .

З метою отримання документів необхідних для проведення перевірки ГУ ДФС у м. Києві на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 направлено лист від 27 лютого 2019 року №24340/Р/26-15-42-04-27. Станом на 14 березня 2019 року, ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у м. Києві не з`явився, документи для проведення перевірки не надав.

В ГУ ДФС у м. Києві відсутня інформація, щодо об`єктів (місць, тощо), де здійснюється діяльність ФОП ОСОБА_1 . Крім того у зв`язку з тим, що до перевірки не надані документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документі, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. Також, ФОП ОСОБА_1 не надано на перевірку виписки про рух коштів по вищевказаних розрахункових рахунках.

Враховуючи вищевикладене, при перевірці використано відомості бази даних контролюючого органу та податкову звітність платника податків.

Вказує, що у разі подання до суду (або подання до експертного дослідження) ряду документів, що не надавались на запити контролюючого органу до перевірки, останні фактично не можуть сприйматися судом, як докази підтвердження або спростування обставин викладених у матеріалах перевірки та/або позовної заяви (та інших документів), оскільки такі документи були відсутні у працівників контролюючого органу і не могли бути враховані під час проведення планової перевірки.

Звертає увагу суду на те, що вся направлена документація на адресу суб`єкта перевірки повернута контролюючому органу за закінченням строку зберігання.

З наведених підстав просить в задоволені позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач не погодився із доводами відповідача та підтримав власну правову позицію.

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року замінено в даній відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті

Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року у справі призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення експертизи.

03 вересня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 10:30 14 вересня 2020 року сторони не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. представники сторін не прибули. При цьому, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки представника не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, розгляд справи проведено за відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у м.Києві від 18 лютого 2019 року №2104 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, за результатами якої складено акт від 21 березня 2019 року № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2018 року. (т.1, а.с.11-33).

Згідно з висновками акту перевірки 21 березня 2019 року № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 позивачем, зокрема, порушено:

- пункти 177.2, 177.4 статті 177 ПК України, занижено податкові зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 12 142 191,80 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі - 3 900 147,42 грн., 2018 рік - 8 242 044,38 грн.;

- пункт 16-1 підрозділу 10 Розділу XX перехідних положень ПК України, занижено податкові зобов`язання з військового збору в розмірі 1 011 849,30 грн., в т.ч. за 2017 рік - 325 012,28 грн., 2018 рік - 686 837,02 грн.;

- абзац 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не нараховано та не сплачено до бюджету єдиного внеску, на загальну суму 193 610,27 грн. в т.ч за 2017 рік в сумі - 72 051,20 грн., 2018 рік в сумі 121 559,00 грн.;

- пункт 201.10 статті 201 ПК України, платником протерміновано реєстрацію .податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за червень 2017 року та грудень 2018 року;

- пункти 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, не забезпечено зберігання первинних документів.

На підставі висновків акту перевірки від 21 березня 2019 року № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2019 року: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 18 213 287,70 грн., в т.ч. 12 142 191,80 грн. - за основним платежем та 6 071 095,90 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с. 34); №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 1 517 773,95 грн., в т.ч. 1 011 849,30 грн. - за основним платежем та 505 924,65 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) (т.1, а.с.36); № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість в сумі 483,34 грн. (т.1, а.с.38), № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем адмін. штрафи та інші санкції в сумі 510 грн. (т.1, а.с. 41), винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14 травня 2019 року № Ф-532-03 на суму 39 440,82 грн. (т.1, а.с.42), вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 15 травня 2019 року № Ф-154 на суму 193 610,27 грн. (т.1. а.с.43), рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15 травня 2019 року № на суму 26 566,14 грн. (т.1, а.с.44).

Крім того, ГУ ДФС м.Києві 09 серпня 2019 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-532-03 зі сплати єдиного внеску на суму 262 371,41 грн. (т.1 а.с. 46).

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, рішенню та вимогам, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.1 цієї статті доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (пункт 177.10 статті 177 ПК України).

Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16 вересня 2013 року № 481, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід; самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням.

При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов`язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктом 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України однією з форм податкового контролю є здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Приписи пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачають, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Отже, зі змісту наведеної статті вбачається, що документальна перевірка може бути плановою або позаплановою, а також виїзною чи невиїзною.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності. стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з акту перевірки від 21 березня 2019 року № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 , у зв`язку із відсутністю інформації про місце здійснення підприємницької діяльності, документальна планова виїзна перевірка проведена податковим органом в приміщенні ГУ ДФС у м.Києві вул.Лєскова, буд.4, каб.406.

Разом з тим, в акті перевірки не зазначено, на підставі чого, та у відповідності до якої норми ПК України податковим органом змінено вид перевірки, місце її проведення. Також не зазначено, чи є відсутність суб`єкта перевірки за податковою адресою підставою для проведення перевірки в іншому місці.

За приписами пункту 77.6 статті 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно пункту 1.4.5 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків", затверджених наказом від 31.07.2014 №22, У разі коли при організації документальної планової та позапланової або фактичної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

Акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого віднесено реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції органу державної фіскальної служби, за формою згідно з додатком 6 до Методичних рекомендацій (додається).

При цьому підрозділ органу державної фіскальної служби, який встановив відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), не пізніше наступного робочого дня після складання цього акта доповідною запискою повідомляє про це керівника (заступника керівника) органу державної фіскальної служби та у випадках, передбачених підпунктом 350.1.3 пункту 350.1 статті 350 Кодексу, передає оперативному підрозділу органу державної фіскальної служби, на обліку в якому перебуває платник податків, запит на розшук відповідних осіб.

Відповідно до пункту 1.4.6 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків», у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної фіскальної служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови, та вживаються заходи, передбачені пунктом 81.2 статті 81 та статтею 94 розділу II Кодексу.

Також, згідно пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у той же день складається відповідний акт у довільній формі, що засвідчує цей факт.

При цьому підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом двох робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) органу ДПС та передає запит на встановлення місцезнаходження платника податків до оперативного підрозділу відповідного територіального органу ДПС за основним місцем обліку платника податків.

Оперативний підрозділ територіального органу ДПС не пізніше 10 календарних днів з дня отримання запиту в обов`язковому порядку письмово повідомляє ініціатора запиту про проведену роботу з наданням копій отриманих у ході його виконання матеріалів.

При необхідності вказаний термін може бути продовжений за рішенням керівника зазначеного оперативного підрозділу, але не більше ніж до 30 календарних днів з дня отримання запиту, про що цей підрозділ також письмово повідомляє ініціатора до закінчення 10-денного терміну.

При встановленні місцезнаходження платника податків оперативний підрозділ органу ДПС не пізніше наступного робочого дня письмово направляє ініціатору запиту інформацію про встановлене місцезнаходження. При необхідності працівниками оперативного підрозділу складається відповідна довідка.

Якщо внаслідок заходів, вжитих працівниками оперативного підрозділу, не встановлено місцезнаходження платника податків, такий підрозділ повідомляє про це структурний підрозділ органу ДПС, який ініціював проведення заходів на встановлення місцезнаходження платника податків, та передає керівнику (його заступнику або уповноваженій особі) відповідного органу ДПС службову записку та матеріали про проведену роботу.

Рішення про припинення заходів щодо встановлення місцезнаходження платника податків приймає керівник органу ДПС, працівники якого вживали такі заходи, на підставі службової записки начальника оперативного підрозділу за погодженням з підрозділом (або органом ДПС), що є ініціатором запиту.

Як слідує акту перевірки та матеріалів справи копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки № 2104 від 18 лютого 2019 року та письмове повідомлення від 18 лютого 2019 року №16957/Р/26-15-42-04-27 надіслано ФОП ОСОБА_1 18 лютого 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (т.3, а.с.53-57).

Належним чином завірені копії направлення ГУ ДФС у м. Києві від 28 лютого 2019 року №410/26-15-42-04 та №411/26-15-42-04 на проведення документальної планової виїзної перевірки направлені 01 березня 2019 року на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, у зв`язку з не можливістю їх вручення, про, що складено акти про неможливість вручення №154/26-15-42-04 від 28 лютого 2019 року та акт №159/26-15-42-04 від 01 березня 2019 рок у (т.3, а.с.58-64, 71-72).

У зв`язку із відсутністю інформації про місце здійснення підприємницької діяльності, перевірка проведена в приміщені Головного управління ДФС у м. Києві вул. Лєскова, буд. 4, каб. 406.

З метою отримання документів необхідних для проведення перевірки ГУ ДФС у м. Києві на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 направлено лист від 27 лютого 2019 року №24340/Р/26-15-42-04-27 (т.2, а.с.65-67). Станом на 14 березня 2019 року, ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у м. Києві не з`явився, документи для проведення перевірки не надав.

В акті перевірки вказано, що в ГУ ДФС у м. Києві відсутня інформація, щодо об`єктів (місць, тощо), де здійснюється діяльність ФОП ОСОБА_1 . Крім того у зв`язку з тим, що до перевірки не надані документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документі, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. Також, ФОП ОСОБА_1 не надано на перевірку виписки про рух коштів по вищевказаних розрахункових рахунках.

Враховуючи вищевикладене, податковим органом при перевірці використано відомості бази даних контролюючого органу та податкову звітність платника податків.

При цьому, як встановлено судом та не заперечується відповідачем вся направлена документація на адресу суб`єкта перевірки - ФОП ОСОБА_1 повернута контролюючому органу за закінченням строку зберігання.

Відтак, позивачу не було відомо про призначення документальної планової виїзної перевірки.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки та відзиву до позовної заяви, контролюючим органом не складався акт перевірки місцезнаходження платника податків, що є грубим порушенням «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків». Відповідачем не надано жодних доказів того, що ним вчинялися дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження позивача.

Крім того, відповідачем не надано суду акт про неможливість проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням та докази його реєстрації у Спеціальному журналі реєстрації актів, а також засвідчені копії документів про результати опрацювання звернення від 11 березня 2019 року № 1652/26-15-42-04-28 оперативним управлінням ГУ ДФС у м.Києві.

Відтак, даний факт свідчить про протиправність проведеної перевірки та відсутність будь-яких правових наслідків такої перевірки.

Вказані доводи узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08 серпня 2018 року №823/1294/17, та в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовується судом при вирішенні даної справи.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Вказане кореспондується з пунктом 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 №84 (далі - Порядок №84). Крім того зазначено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому пунктами 4-6 Порядку №84 визначено, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, складання акту за результатами перевірки в разі виявлення порушень є обов`язком контролюючого органу, при цьому такий акт перевірки повинен містити детальний опис виявлених порушень, з посиланням на первинні документи, які були досліджені в ході її проведення.

Разом з тим, оцінка висновків акту перевірки надається уповноваженим законом органам влади при вирішенні спору щодо оскарження рішень, прийнятих на підставі такого акту.

Як уже зазначалося судом, податковим органом при перевірці використано відомості бази даних контролюючого органу та податкову звітність платника податків, без дослідження первинних документів.

На підтвердження правомірності таких дій, відповідач посилається на те, що позивачем до перевірки не надані документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документі, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. Також, ФОП ОСОБА_1 не надано на перевірку виписки про рух коштів по вищевказаних розрахункових рахунках.

Однак, як зазначалося судом вище позивачу не було відомо про проведення документальної планової виїзної перевірки та суд дійшов висновку про протиправність такої перевірки.

Як свідчить акт перевірки ФОП ОСОБА_1 , в ході її проведення контролюючий орган встановив, що дохід, отриманий від провадження діяльності на загальній системі оподаткування в 2017 році становив 21 838 730,23 грн., в 2018 році - 45 906 734,59 грн. Витрати, пов`язані з діяльністю в 2017 році - 21 667 485,70 грн., в 2018 році - 45 789 135,50 грн.

В період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність у сфері оптової торгівлі м`ясом і м`ясними продуктами, діяльність вантажного автомобільного транспорту, та технічного обслуговування та ремонт автотранспортних засобів відповідно поданих до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській (Ківерцівське відділення) та до ГУ ДФС у м. Києві ДПІ у Святошинському районі декларацій про майновий стану.

Перевіркою правильності визначення валових витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, встановлено їх завищення на загальну суму - 67 456 621,20 грн., за рахунок не підтвердження первинними та розрахунковими документами у зв`язку з ненаданням до перевірки первинних документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платника податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів.

Перевіркою правильності визначення загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01 січня 2017 року - 31 грудня 2018 року приймались дані відображені в податкових деклараціях поданих ФОП ОСОБА_1 до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській (Ківерцівське відділення) та до ГУ ДФС у м. Києві ДПІ у Святошинському районі за 2017- 2018рр. у зв`язку з не наданням на перевірку документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документи, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Результати перевірки визначення загального оподаткованого доходу: 2017 рік - 21 838 730,23 грн., 2018 рік - 45 906 734,59 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2017-2018 роки, що підлягає сплаті до бюджету встановлено порушення вимог пункту 177.2 статті 177 ПК України, що призвело до заниження визначеного до сплати в бюджет податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 12 142 191,80 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі - 3 900 147,42 грн. та за 2018 рік в сумі - 8 242 044,38 грн.

З огляду на вищевикладені доводи акту перевірки, посадові особи контролюючого органу прийшли до висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб виключно на підставі ненадання ним первинних документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платника податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів.

Крім того, внаслідок встановлення заниження чистого оподаткованого доходу за 2017-2018 року, перевіркою зроблено висновок про заниження та не перерахування до бюджету військового збору за 2017-2018 роки в розмірі 1 011 849,30 грн., в т.ч.: за 2017 рік - 325 012,28 грн., за 2018 рік - 686 837,02 грн., чим порушено п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а також в порушення абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу, у розмірі 193 610,20 грн.

Водночас позиція позивача базується, зокрема, на тому, що висновки податного органу є помилковими, оскільки у нього наявні усі первинні документи, які підтверджують задекларовані показники податкової звітності, які надані до позовної заяви (т.1, а.с.47-250, т.2., а.с.1-241) Крім того, неправомірність висновків перевірки підтверджується аудиторським висновком ПП «АФК-АУДИТ» (т.2, а.с.245-257).

З метою з`ясування чи підтверджуються документально висновки акту перевірки від 21 березня 2019 року №625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 : про заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму - 12 142 191,80 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 3 900 147,42 грн., за 2018 рік в сумі 8 242 044,38 грн.; про заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 1 011 849,30 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 325 012,28 грн., за 2018 рік в сумі 686 837,02 грн.; про не нарахування та несплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до бюджету єдиного внеску на загальну суму 193 610,27 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 72 051,20 грн., за 2018 рік в сумі 121 559 грн., у справі було призначено судову економічну експертизу.

За висновками експерта судово-економічної експертизи від 22 липня 2020 року №8240, якого попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, вбачається, що дослідженням поданих документів, висновки акту перевірки від 21 березня 2019 року №625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 : про заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму - 12 142 191,80 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 3 900 147,42 грн., за 2018 рік в сумі 8 242 044,38 грн.; про заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 1 011 849,30 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 325 012,28 грн., за 2018 рік в сумі 686 837,02 грн.; про не нарахування та несплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до бюджету єдиного внеску на загальну суму 193 610,27 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 72 051,20 грн., за 2018 рік в сумі 121 559 грн., документально не підтверджуються (т.4, а.с.7-13).

При цьому в дослідницькій частині вищевказаного висновку судовий експерт зазначив, що на дослідження надані бухгалтерські документи (накладні (прибуткові та видаткові), ТТН, акти, рахунки-фактури, платіжні доручення, тощо) та облікові регістри (виписки по рахунках в банках, «аналіз рахунків» 361 та 631, відомості нарахування заробітної плати, тощо) щодо вартості витрат, пов`язаних з господарською діяльністю СПД ОСОБА_1 за 2017-2018 роки на загальну суму 106 532 383,74 грн., у т.ч.: у 2017 році - у розмірі 61 003 953,14 грн.; у 2018 році - у розмірі 45 807 888,88 грн.

У порівняльній таблиці 2 висновку експерта наведено порівняння даних щодо вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю СПД ОСОБА_1 за 2017 рік, задокументованих у податковій декларації про майновий стан і доходи з врахуванням додатку 2 (Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою) за 2017 рік з даними, встановленими за результатами проведеного дослідження.

Документи бухгалтерського обліку, які відображають фінансово-господарську діяльність ОСОБА_1 в розрізі видів діяльності (46.32; 45.20; 49.31.), як зазначено у податковій декларації про майновий стан і доходи та Додатку 2 до податкової декларації (Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою), в матеріалах справи відсутні.

Отже, дослідженням поданих документів, можливо документально підтвердити витрати пов`язані з господарською діяльністю СПД ОСОБА_1 за 2017 рік, у розмірі 61 003 953,14 грн. Розбіжність з даними Податкової декларації про майновий стан і доходи (з врахуванням, додатку 2) становить 39 336 467,44 грн. (61 003 953,14 - 21 667 485,70).

У таблиці 3 висновку експерта наведено порівняння даних щодо вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю СПД ОСОБА_1 за 2018 рік, задокументованих у податковій декларації про майновий стан і доходи з врахуванням додатку 2 (Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою), за 2018 рік, з даними, встановленими за результатами проведеного дослідження.

Отже, дослідженням поданих документів, можливо документально підтвердити витрати, пов`язані з господарською діяльністю СПД ОСОБА_1 за 2018 рік, у розмірі 45 807 888,88 грн. Розбіжність за ними Податкової декларації про майновий стан і доходи, становить 18 753,38 грн. (45 807 888,88 - 45 789 135,50).

У порівняльній таблиці 4 висновку експерта також наведено співставлення, за результатами проведеного дослідження, доходів та витрат, а також чистого оподаткованого доходу при здійсненні фінансово - господарської діяльності ОСОБА_1 за період 2017-2018 року, у порівнянні з даними, зазначеними в Акті перевірки № 625/26-15-42-04- 30/ НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року та Декларації про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки.

Оскільки, згідно акта перевірки № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року, для визначення загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності ОСОБА_1 за 2017-2018р.р., «приймаються дані відображені у податкових деклараціях поданих ФОП ОСОБА_1 до Луцької ОДШ ГУ ДФС у Волинській обл. (Ківерцівське відділення) та до ГУ ДФС у м. Києві ДІЙ у Святошинському районі за 2017-2018 роки у зв`язку з не наданням на перевірку документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування...», експертом також, при проведенні дослідження, прийнято показники загального оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 , зазначені в Декларації про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки.

Отже, оскільки, завищення валових витрат у 2017 році на суму 21 667 485,70 (21667485,70 - 0,00) та у 2018 році на суму 45 789 135,50 грн. (45 789135,50 - 0,00), зазначене у Акті перевірки № 625/26-15-42-04- 30/ НОМЕР_1 від 21.03.2019 (а.с.11), документально не підтверджується, визначена за результатами перевірки №625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року завищена сума чистого оподаткованого доходу у 2017 році у розмірі 21 667 485,70 грн. (21 838 730,23 - 171 244,53) та у 2018 році у розмірі 45 789 135,501грн. (45 906 734,59 - 117 599,09), також документально не підтверджується.

Оскільки, сума чистого оподаткованого доходу у 2017 році у розмірі 21 838 730,23 грн. та у 2018 році у розмірі 45906734,59 грн., зазначена в Акті перевірки № 625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року, документально не підтверджується визначене за результатами вищезазначеної перевірки №625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року: заниження суми податку на доходи фізичних осіб у 2017 році у розмірі 3900147,42 грн. (З 930 971,44- 30824,02) та у 2018 році у розмірі 8242044,38 грн. (8 263 212,22-21 167,84) ФОП ОСОБА_1 , також документально не підтверджується; заниження та не перерахування суми військового збору у 2017 році у розмірі 325 012,28 грн. (327 580,96 грн. - 2 568,67) та у 2018 році у розмірі 686 837,02 грн. (688 601,01 - 1763,99) ФОП ОСОБА_1 , також документально не підтверджується; не нарахована та не сплачена сума єдиного соціального внеску у 2017 році у розмірі 72051,20 грн. (109 725,00 - 37 673,76) та у 2018 році у розмірі 121 559,00 грн. (147 430,80 - 25 871,77) ФОП ОСОБА_1 , також документально не підтверджується.

Таким чином, беручи до уваги висновки судово-економічної експертизи, суд зазначає, що висновки акта перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо заниження податкових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб, з військового збору та не нарахування та не сплати до бюджету єдиного внеску є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при проведенні планової виїзної перевірки та складанні акту перевірки не було обґрунтовано, на підставі чого податковий орган дійшов до висновків про порушення позивачем норм діючого законодавства, чи можливо впевнено встановити такі порушення за відсутності первинних документів та без з`ясування, яка господарська діяльність проводилась позивачем у період, що перевірявся. Контролюючий орган взагалі не з`ясував, чи можливо провести документальну перевірку за відсутності, власне, документів.

Суд наголошує, що лише за умови дотримання податковим органом визначених ПК України порядку та умов проведення перевірки, в тому числі її призначення, в даному випадку документальної планової виїзної, може бути належною підставою для її проведення.

Отже, враховуючи, що необхідною передумовою для прийняття податкового повідомлення-рішення (або іншого акта індивідуальної дії) у разі встановлення контролюючим органом порушень платником податкового та іншого законодавства є саме проведення перевірки, то в силу відсутності такої перевірки як юридичного факту (зокрема, у зв`язку з її незаконністю) податкове повідомлення-рішення, рішення та/або податкова вимога винесені за результатами її проведення підлягають скасуванню як протиправні.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 21 березня 2019 року №625/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 , у вигляді податкових повідомлень рішень від 15 травня 2019 року №, №, № та №; вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14 травня 2019 року №Ф-532-03, від 15 травня 2019 року №Ф-154; від 09 серпня 2019 року №Ф-532-03; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15 травня 2019 року № обґрунтовано посилається на порушення порядку проведення такої перевірки.

Відтак, оскільки при проведенні документальної виїзної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідачем не дотримано порядку її проведення, а висновки акта перевірки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються на даних, які не підтверджені документально, тому прийнятті на підставі такої перевірки оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ»" та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірної поведінки при здійсненні господарської діяльності та порушення вимог податкового законодавства, з огляду на що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 9605,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 19 грудня 2019 року №18 (т.1, а.с.2).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 15 травня 2019 року №, №, № та №.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у м.Києві про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 14 травня 2019 року №Ф-532-03, від 15 травня 2019 року №Ф-154, від 09 серпня 2019 року №Ф-532-03.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м.Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15 травня 2019 року №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код юридичної особи 43141267) судовий збір в розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Рішення в повному обсязі складено 22 вересня 2020 року.