Справа № 520/3778/2020
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р. Справа № 520/3778/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/3778/2020

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Протопопівське"

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Протопопівське", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: скасувати припис Державної екологічної інспекції у Харківській області № 32/06-06 від 14.06.2019 року, який складено відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Протопопівське".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 задоволено позов.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що перевіркою позивача встановлено низку порушень норм законодавства, які підлягають усуненню та з приводу чого видано припис.

Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області в період з 03.06.2019 по 14.06.2019 року було проведено планову перевірку щодо додержання СТОВ «Протопопівське» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, результати якої викладено в акті №408/11-02/06-06.

Перевірка здійснювалась на виконання наказу Державної екологічної інспекції у Харківській області №408/11-02 від 29 травня 2019 року «Про здійснення планового заходу (перевірки) СТОВ «Протопопівське»», згідно направлення на проведення планової перевірки від 29 травня 2019 року №408/11-02/06-06 та згідно Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік затвердженого наказом від 30.11.2018 року №262.

Акт перевірки було отримано 14 червня 2019 року (останній день перевірки) заступником директора СТОВ «ПРОТОПОПІВСЬКЕ» ОСОБА_1 та цього ж дня, 14 червня 2019р., відповідачем було складено Припис №32/06-06 від 14.06.2019р., за результатами перевірки та направлено його на адресу позивача рекомендованим листом. Позивач отримав припис 21 червня 2019 року вх. № 50.

У приписі відповідачем були вказані порушення вимог законодавства та встановлені строки для їх усунення.

Крім того, за результатами перевірки відповідачем відносно позивача складено претензію від 27.06.2019 року № 76 на суму 506397,94 грн., претензію від 12.07.2019 року № 82 на суму 20511,79 грн., протоколи про адміністративне правопорушення від 21.06.2019 року та відповідні постанови про накладення адміністративного стягнення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ( далі - Закон).

Згідно ст.1 Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно ст.3 Закону державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Статтею 5 Закону встановлено, що планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю). Комплексні планові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), має передбачати, у тому числі, оцінку ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності суб`єктів господарювання (крім новостворених). Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності. Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу. Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством. Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку. Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Відповідно до ст.7 Закону, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень складається у двох примірниках: один примірник не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта надається суб`єкту господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник з підписом суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо погоджених термінів усунення порушень вимог законодавства залишається в органі державного нагляду (контролю). Розпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.

Відповідно до частини 9 статті 4 Закону, невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.

Згідно ч.2 ст.8 Закону, органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема, повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; ознайомити керівника суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу (фізичну особу - підприємця або уповноважену ним особу) з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом; у межах своєї компетенції надавати суб`єкту господарювання консультаційну підтримку з питань здійснення державного нагляду (контролю).

Актом перевірки зафіксовано, що документи які посвідчують право користування земельними ділянками відсутні за наступними адресами: Харківська область, Балаклійський район, с. Протопопівка, вул. Стовбова, 21 господарчий двір (комплексний механізований тік); Харківська область , Балаклійський район, с. Протопопівка, вул. Стовбова, 50,51 господарчий двір (на якому розташована тракторна бригада, автопарк, мехмайстерня, склад ПММ); Харківська область, Балаклійський район, с. Протопопівка під свердловинами.

Зазначене, як вказував відповідач, є порушенням ст. 125 Земельного кодексу України, якою передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, водночас, позивачем не надано доказів наявності документів які посвідчують право власності або право користування зазначеними вище земельними ділянками.

Пунктами 1,2,3 припису позивача зобов`язано отримати документи що посвідчують право користування земельною ділянкою господарчого двору (комплексний механізований тік) за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Протопопівка, вул. Стовбова, 21 , а також земельною ділянкою господарчого двору за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Протопопівка, вул. Стовбова , 50,51 на якій розташовується тракторна бригада, автопарк, майстерня, склад ПММ.

Відповідно до п.3 припису позивача зобов`язано отримати документи що посвідчують право користування земельними ділянками під свердловинами розташованими на території с. Протопопівка, а п. 16 передбачає отримати спеціальний дозвіл на користування надрами.

Що стосується пункту 4 припису, яким зобов`язано підприємство отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, суд вказує наступне.

Актом перевірки зафіксовано, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюються від наступних джерел утворення які знаходяться на балансі та у використання підприємства а саме: зерносушарки встановленої на території току ЗАВ -100, ЗАВ-50; чотирьох складів для зберігання зерна, протруювача ПС -10, 9 ємностей для зберігання пального за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Зазначене є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Відповідно до положень ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів.

Згідно положень ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Щодо пунктів 5 та 6 припису щодо надання довідки про час роботи технологічного обладнання від якого здійснювалися викиди забруднюючих речовин за останні три роки до моменту отримання дозволу (08.08.2013 дата отримання дозволу) на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в годинах, тобто за період з 08.08.2011р по 08.08.2013р. та зобов`язання підприємство здійснити перевірку ефективності роботи газоочисних установок встановлених на джерелах утворення викидів №18, 21, відповідно до дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 08.08.2013 за № -54, строком дії з 08.08.2013 по 08.08.2018, судом встановлено наступне.

Актом перевірки зафіксовано ненадання вказаного документу та відповідач вказував, що зазначене є порушенням ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за якою суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема, надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Крім того, відповідач зазначав, що актом перевірки зафіксовано, що ефективність роботи газоочисних установок встановлених на джерелах утворення викидів № 18, 21, відповідно до дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 08.08.2013 за № -54, строком дії з 08.08.2013 по 08.08.2018 на СТОВ "Протопопівське" не здійснюється, що є порушенням ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Пунктами 7,8 припису зобов`язано підприємство налагодити ведення первинного поточного обліку відходів по формі 1-ВТ у відповідності до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 №342 та подавати статистичну звітність по формі 1-відходи до органів статистики.

Актом перевірки встановлено, що під час натурного обстеження території, яка знаходиться у користуванні СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" виявлено розташування наступних відходів: дрантя замаслене, каністри порожні з-під агрохімікатів, металобрухт, фільтра повітряні та масляні відпрацьовані. Журнал первинного обліку відходів по формі №1-ВТ не ведеться та статистична звітність за формою 1 - відходи не подається, що є порушенням ст. 17 Закону України "Про відходи".

Пунктом 9 припису зобов`язано підприємство призначити відповідальних осіб у сфері поводження з відходами, оскільки актом перевірки зафіксовано, що позивачем не призначено відповідальну(их) особу(сіб) у сфері поводження з відходами, що є порушенням ст. 17 Закону України "Про відходи".

Пунктом 10 припису зобов`язано підприємство не допускати зберігання відходів, що утворюються при здійсненні власної діяльності позивача у непризначених для цього місцях, оскільки актом перевірки зафіксовано порушення правил зберігання відходів, а саме виявлено розташування порожніх каністр з-під агрохімікатів у не призначених для цього місцях, що є порушенням ст.17 Закону України "Про відходи".

Пунктом 12 припису зобов`язано підприємство забезпечити професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами, оскільки актом перевірки зафіксовано, що позивач не забезпечує професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами, що є порушенням ст. 17 Закону України "Про відходи".

Що стосується пункту 11 припису , яким зобов`язано підприємство укласти договір страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час застосування пестицидів і агрохімікатів.

Актом перевірки зафіксовано, що СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" не укладено договір страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час застосування пестицидів і агрохімікатів, що є порушенням пункту 41 статті 7 Закону України "Про страхування" якою передбачено, що в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування як страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час зберігання та застосування пестицидів і агрохімікатів.

Пунктом 13 припису зобов`язано підприємство забезпечити додержання правила застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив, токсичних хімічних речовин та інших препаратів СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ", у тому числі складання та узгодження санітарного паспорту на право одержання, та застосування пестицидів, агрохімікатів і мінеральних добрив.

Актом перевірки зафіксовано, що СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" правила застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив не додержуються, а саме на СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" відсутній санітарний паспорт на право застосування ХЗЗР (пестициди та агрохімікати), що є порушенням ст. 52 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Пунктами 14,15,17 припису зобов`язано підприємство надати до Інспекції документи (інформацію) з підстав їх ненадання в порушення ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Пунктом 18 припису зобов`язано підприємство встановити зони санітарної охорони першого поясу навколо свердловин, оскільки актом перевірки зафіксовано, розмір зони санітарної охорони першого поясу навколо свердловин не дотримується, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

Що стосується пункту 19 припису, яким зобов`язано підприємство провести державну реєстрацію права власності (права постійного користування та права оренди) земельної ділянки під загальногеологічним заказником місцевого значення "Протопопівський", суд зазначає наступне.

Актом перевірки зафіксовано, що відповідно до охоронного зобов`язання від 11.05.2000 року, під охороною СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" знаходиться загальногеологічний заказник місцевого значення "Протопопівський" (далі - Заказник).

Заказник оголошений рішенням Харківської обласної ради від 17.11.1998 р. у на загальній площі 14,6 га.

Під час перевірки встановлено, що СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" не проведено державну реєстрацію права власності (права постійного користування та права оренди) земельної ділянки під Заказником, що є порушенням ст. 125 Земельного кодексу України.

Пунктом 20 припису зобов`язано підприємство закріпити в натурі (на місцевості) межі території загальногеологічного заказника місцевого значення "Протопопівський" межовими знаками, оскільки актом перевірки зафіксовано, відповідно до п. 1.7 Положення про Заказник, яке затверджене начальником Держуправління екології та природних ресурсів в Харківській області від 17.04.2002 року та погоджене з директором СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" 12.10.2001р., межі Заказника виносяться в натуру із встановленням державних інформаційно- охоронних знаків затвердженого зразку.

Під час перевірки встановлено, що межі території Заказника не закріплено в натурі (на місцевості) межовими знаками, що є порушенням розділу III Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376.

Пунктом 21 припису зобов`язано підприємство встановити інформаційно-охоронні знаки на території загальногеологічного заказника місцевого значення "Протопопівський", оскільки актом перевірки зафіксовано, що вимоги до системи охоронних знаків не виконуються, а саме - відсутні інформаційно-охоронні знаки на території Заказника, що є невиконанням розділу 2,3 Положення про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду України, затверджене наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29 березня 1994 року № 30.

Пунктом 22 припису зобов`язано провести первинний облік кадастрових відомостей щодо території загальногеологічного заказника місцевого значення "Протопопівський", оскільки актом перевірки зафіксовано, що первинний облік кадастрових відомостей щодо території Заказника не здійснюється, що є порушенням ст. 59 Закону України "Про природно заповідний фонд".

Перевіряючи спірний припис на відповідність критеріям ч.2 ст.2 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивач, листами №240/01-06, №241/01-06, №242/01-06 від 11 листопада 2019 року, звернувся до Протопопівської сільської ради з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду, земельної ділянки №:00:004:0071 розташованої за адресою: Харківська обл ., Балаклійський р-н, с. Протопівка, вул. Стовбова, 21, клопотанням про присвоєнням адреси земельним ділянкам №:00:001:0095 та №:00:001:0096 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, із подальшою передачею зазначених земельних ділянок в оренду.

Рішеннями ХХХХІ Протопопівської сесії сільської ради VІІ скликання від 03.12.2019 року, №413 та №414, були розглянуті клопотання директора СТОВ "ПРОТОПОПІВСЬКЕ" з проханням присвоїти адреси земельним ділянкам з кадастровими номерами №:00:001:0096 та :00:001:0095 на яких розташовані артезіанські свердловини №1 та №2.

Рішенням ХХХХІ Протопопівської сесії сільської ради VІІ скликання від 03.12.2019 року №415, було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель запасу, для ведення сільськогосподарського виробництва позивача.

Рішеннями ХХХХІ Протопопівської сесії сільської ради VІІ скликання від 03.12.2019р оку, №421 та №424, затверджена грошова оцінка та узгоджена передача в оренду земельних ділянок для ведення сільськогосподарського виробництва (для обслуговування нежитлових будівель - комплекс механізованого току). Встановлена річна оренда плата. Доручено сільському Голові укласти договори оренди із Позивачем на земельні ділянки від імені Протопопівської сільради.

Позивач вказував, що є водокористувачем згідно дозволу на спеціальне водокористування від 27.02.2019 року строком дії до 25.01.2024 року. В дозволі встановлені ліміти використання води, за якими забір води м3 за добу - 262,043, за рік - 72, 189 тис. м3.

Відповідно до положень ст. 23 Кодексу України "Про надра" землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Згідно довідки наданої позивачем відповідачу від 07.06.2019 №99/01-06 об`єм водозабору води забраної з підземних джерел (свердловин) в період з 03.06.2016 по 03.06.2019р. є в межах встановлених лімітів та не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Отже, отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами згідно п.16 припису позивачу не потрібно. Необхідно лише впорядкувати питання користування земельною ділянкою.

У свою чергу, з зазначеного вбачається, що позивач вживає заходи щодо виконання пунктів 1,2,3 припису від 14 червня 2019 року № 32/06-06.

Що стосується пункту 16 припису від 14 червня 2019 року № 32/06-06, яким зобов`язано підприємство отримати дозвіл на користування надрами (підземні води), актом перевірки зафіксовано, що підприємство має на балансі 2 підземних джерела (артезіанські свердловини) які розташовані за адресою с. Протопоповка, Балаклійського району, Харківської області. Документи що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою під двома артезіанськими свердловинами відсутні. Зазначене є порушенням ст.23 Кодексу України "Про надра".

У свою чергу, з вищевикладеного вбачається, що п.3 та п.16 припису є взаємовиключними.

Позивач, в обґрунтування правової позиції посилається на непроведення Інспекцією лабораторних вимірювань при встановлені факту порушення позивачем Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Відповідач, у свою чергу, посилався на керівний нормативний документ 211.2.3.063-98, який встановлює вимоги до відбору проб промислових викидів та зазначав, що у позивача відсутнє належне обладнане місце відбору проб на стаціонарних джерелах викидів згідно вимог КНД 211.2.3.063-98, в зв`язку із чим Інспекція не мала можливості здійснити інструментально-лабораторні вимірювання.

На підставі викладеного, відповідач вбачав, що пункт 4 припису відповідає вимогам чинного законодавства.

Судова колегія не погоджується з зазначеними твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 розділу 2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312 ( який був чинним на час проведення перевірки) інспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, здійснює лабораторні вимірювання (випробування).

Крім того, проведення лабораторних вимірювань (випробувань) атмосферного повітря має відповідати вимогам викладеним в ГОСТ 12.1.016-79 "Система стандартов безопасности труда. Воздух рабочей зоны. Требования к методикам измерения концентрации вредных веществ", ГОСТ 17.2.4.02-81 "Охрана природы. Атмосфера. Общие требования к методам определения загрязняющих веществ", ГОСТ 12.1.005-88 "Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны", Методы определения загрязняющих веществ в атмосферном воздухе (приложение № 2 к списку ПДК № 3086- 84 от 27- 08- 1984), ГДК №4617-88 "Предельно допустимые концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе рабочей зоны" і доповнення до переліку ГДК №4617-88 (1-7), список №1,№2, №3 ГДК, ОБРВ, Руководству РД 52.04.186-89 Руководству по контролю загрязнений атмосферы.

Слід зазначити, що викидами забруднюючих речовин вважається надходження в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Згідно ст.7 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.

Отже, наявність зерносушарки, складів для зберігання зібраного врожаю, а також ємностей для зберігання пального, не можуть автоматично свідчити про забруднення атмосферного повітря, зазначене має бути доведено та встановлено шляхом проведення лабораторних вимірювань (випробувань) .

Судом встановлено, що, під час проведення перевірки не встановлювались обставини того, чи здійснювався викид забруднюючих речовин в цей період взагалі .

В обґрунтування законності своєї вимоги відповідач посилається на приписи ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Вказаною нормою визначено загальні обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря.

Водночас, зазначеною нормою, а також іншими нормами чинного законодавства не передбачено форми та змісту довідки, що вимагається, як і не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання надання довідки щодо кількості годин роботи джерел викидів.

Згідно з частиною восьмою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

З наведеної норми вбачається, що припис Інспекції повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням терміну їх усунення, але не більше ніж 6 місяців.

При цьому, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми, яких позивач повинен дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.

Статтею 1 Закону України "Про відходи" унормовано, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Під час перевірки інспекцією не було зазначено які відходи є результатом діяльності СТОВ "Протопопівське".

Твердження відповідача про те, що відходи розміщуються в непристосованих для цього місцях не підтверджено жодними доказами.

Водночас, акт перевірки, в якому вказано про названі порушення, сам по собі не відповідає критерію достатності доказів, визначеному ст.76 КАС України.

Стосовно пункту 11 припису, позивач вказував, що керівництво СТОВ "Протопопівське" обізнане, щодо обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час зберігання та застосування пестицидів і агрохімікатів, натомість у своїй діяльності таких речовин позивач не використовує.

Відповідач зазначав, що вказані твердження спростовуються самим же актом перевірки за факту виявлення розташування порожніх каністр з-під агрохімікатів.

Однак, вказані твердження про розташування таких каністр не свідчить про дійсне використання позивачем пестицидів і агрохімікатів.

Жодних інших обставин в на підтвердження вказаного порушення відповідачем при перевірці не виявлено.

Аналізуючи приписи ст.ст.44, 93 Водного кодексу України вбачається, що такі водокористувачі як позивач на обтяжені обов`язком облаштовувати зони санітарної охорони.

Зокрема, п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України визначено, що водокористувачі зобов`язані: утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно до ст.93 Водного кодексу України, з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.

Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Режим зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, зобов`язання позивача встановити зони санітарної охорони першого поясу суворого режиму на артезіанських свердловинах з посиланням на ст.ст.44, 93 Водного кодексу України є безпідставним та необґрунтованим.

Згідно ст. 56 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду є системою необхідних і достовірних відомостей про природні, наукові, правові та інші характеристики територій та об`єктів, що входять до складу природно-заповідного фонду.

Згідно ст. 58 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду містить відомості про правовий статус, належність, режим, географічне положення, кількісні і якісні характеристики цих територій та об`єктів, їх природоохоронну, наукову, освітню, виховну, рекреаційну й іншу цінність.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду ведеться центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органами на місцях за рахунок державного бюджету.

Для ведення державного кадастру територій та об`єктів природно- заповідного фонду можуть використовуватися також кошти Державного, республіканського Автономної Республіки Крим та місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища.

Первинний облік кадастрових відомостей щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється адміністраціями природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків загальнодержавного значення, а також підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають інші території та об`єкти природно-заповідного фонду, за їх рахунок.

Формами кадастрової документації є картки первинного обліку і державні кадастри територій та об`єктів природно-заповідного фонду міст, районів, областей, Автономної Республіки Крим та України.

Зміст кадастрової документації та строки подання документів первинного обліку визначаються центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища.

Згідно п. 2.1 Інструкції про зміст та складання документації державного кадастру територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 16 лютого 2005 року №67, документація кадастру включає: форму 1ДКПЗФ "Картка первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України" , форму 2ДКПЗФ "Державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду України" , форму 3ДКПЗФ "Карта-схеми розташування територій та об`єктів ПЗФ України": регіонів - у масштабі 1:200000, України - в масштабі 1:500000 , форму 4ДКПЗФ "Зміни у складі природно-заповідного фонду України".

Відповідно до пунктів 3.6 - 3.9 вказаної Інструкції Мінприроди формує та забезпечує оприлюднення на офіційному веб-сайті Мінприроди матеріалів кадастру в термін до 1 червня відповідного року. Оприлюднення даних кадастру здійснюється один раз на 5 років (за станом на 1 січня відповідного року). Дані кадастру включають: дані за Формою 2ДКПЗФ "Державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду України" для регіонів і держави в цілому; дані за Формою 3 ДКПЗФ "Карта-схеми розташування територій та об`єктів ПЗФ України" у межах адміністративно-територіальних одиниць та держави в цілому. У проміжні роки за рішенням Мінприроди можуть оприлюднюватись додаткові відомості відповідно до змін у складі ПЗФ, що відбулись упродовж року за формою 4 ДКПЗФ "Зміни у складі природно-заповідного фонду України".

Отже, оброблення та узагальнення кадастрової інформації щодо об`єктів природно-заповідного фонду, у тому числі у вигляді форми 3ДКПЗФ "Карта-схема розташування територій та об`єктів ПЗФ України", повинно здійснюватися територіальними органами Мінприроди у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, а не суб`єктами господарювання.

Зі змісту оскаржуваного припису вбачається, що певні пункти припису не містять в своєму змісті вимоги відповідача до позивача щодо усунення конкретних порушень вимог законодавства та за своїм змістом фактично є вимогою про отримання інформації.

Так, зокрема, пункти 8, 14, 15, 17 припису не містить у своєму змісті посилань на встановлені перевіркою порушення вимог законодавства, що за своєю суттю не відповідає ознакам та визначенню припису.

Водночас, строк виконання пунктів 9,10,14,15,17 припису визначено до 21.06.2019 року, тобто в день отримання позивачем припису, що унеможливило виконання вимог контролюючого органу.

Строк виконання пункту 13 припису зазначено - 25.04.2019 року, тобто, до проведення перевірки.

Отже, аналізуючи зміст припису, обґрунтування на підставі яких його складено - загальні норми законодавства, без вказання чітких вказівок на дії, які позивач має вчинити, а також скорочені терміни усунення порушень законодавства - відповідач таким чином порушив принципи об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання.

Оскаржуваний припис було складено в останній день перевірки 14.06.2019 та в цей же день направлений поштою позивачу. Позивачу засобами поштового зв`язку доставлено оскаржуваний припис 21 червня 2019 року вх. № 50.

З аналізу приписів ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" вбачається, що припис не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта не відправляється поштою, а фізично вручається (надається) суб`єкту господарювання. При цьому, суб`єкт господарювання має засвідчити своїм підписом про прийняття припису до виконання та погодження термінів усунення порушень.

Щодо тверджень позивача, що акт перевірки №408/11-02/06-06, було складено за уніфікованою формою акта розробленого на виконання постанови КМУ від 28.08.2013 року № 752 (наказ Мінекології та природних ресурсів №303 від 09.08.2017р.) яка втратила чинність, суд вказує наступне.

Наказом Міністерства Енергетики та захисту довкілля України 26.11.2019 № 450 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2019 р. за № 1293/34264) затверджено Уніфіковану форму акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 09 серпня 2017 року № 303 «Про затвердження Уніфікованої форми акта, що складається за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2017 року за № 1289/31157.

Наказ Міністерства Енергетики та захисту довкілля України 26.11.2019 № 450 набрав чинності 28.12.2019 року.

Відтак, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 09 серпня 2017 року № 303 діяв на час складання акту перевірки.

Водночас, Постановою КМУ від 10 травня 2018 р. № 342 "Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)", на яку посилався позивач, лише було визнано такою, яка втратила чинність ПКМУ від 28 серпня 2013 р. № 752, а наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 09 серпня 2017 року № 303 був діючим.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні вимоги є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 по справі № 520/3778/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов