Справа № 640/7433/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7433/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №65528/03 від 29 березня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача призначити і забезпечити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 30 січня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову ГУ ПФ України в місті Києві, викладену у листі №65528/03 від 29 березня 2019 року, щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 20 лютого 1984 року по 03 травня 1984 року та з 08 серпня 1987 року по 04 серпня 1992 року, а також періоду проходження військової служби у період 07 травня 1984 року по 14 травня 1987 року. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмовлених позовних вимог та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано положення абз.2 п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким передбачено призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що загальний страховий стаж позивача становить 33 роки 10 місяців, при цьому у нього відсутній пільговий стаж, а тому апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатом розгляду якої ГУ ПФ України в місті Києві листом від 29 березня 2018 року №65528/03 повідомило позивачу, що для зарахування до спеціального стажу для призначенні пенсії на пільгових умовах періодів роботи в ВП ДП Вугільна енергетична компанія «Шахта імені Михайла Івановича Калініна» необхідно надати довідку згідно додатку №5 до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначенні пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 з посиланням на списки, що чинні на період роботи особи. Довідка від 08 квітня 2016 року №510 не відповідає формі згідно додатку №5 до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначенні пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, а саме не зазначені підрозділи списків, в яких передбачені посади, за якими позивач працював. Згідно наданих документів загальний страховий стаж складає 33 роки 10 місяців, пільговий стаж за списком №1 - відсутній, а тому підстав для призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону немає (а.с.32).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов до висновку про безпідставність не врахування відповідачем вказаних у довідці №510 від 08 квітня 2016 року відомостей, однак наявного пільгового стажу за період роботи з 20 лютого 1984 року по 03 травня 1984 року та з 08 серпня 1987 року по 04 серпня 1992 року, а також періоду проходження військової служби у період 07 травня 1984 року по 14 травня 1987 року є недостатньо (менше 10 років) для призначення відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до положень п. «а» ст.13 наведеного Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Таким чином, якщо особа має не менше половини стажу на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та за наявності передбаченого загального стажу роботи - пенсії за віком призначаються із зменшенням пенсійного віку, а саме, чоловікам - на 1 рік за кожний 1 рік такої роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що наявною в матеріалах справи довідкою №510 від 08 квітня 2016 року (а.с.22) підтверджується, що стаж роботи позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, у період з 20 лютого 1984 року по 03 травня 1984 року становить 2 місяці 13 днів, а у період з 08 серпня 1987 року по 04 серпня 1992 року - 4 роки 11 місяців 4 дні, всього - 5 років 1 місяць 17 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції в силу наведених положень процесуального закону.

При цьому, згідно з п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року, періоди служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах міліції (тощо) прирівнюються за вибором особи до роботи, яка передувала, або до роботи, що була одразу після військової служби, а навчання в професійно-технічних закладах зараховується до наступної роботи після його закінчення.

Оскільки з трудової книжки позивача вбачається, що як до проходження військової служби за призовом, так і після закінчення строку військової служби він працював підземним гірником із повним робочим днем на шахті імені М.І. Калініна, тому вказаний стаж підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Отже, станом на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою від 30.01.2019 про призначення йому пенсії він досяг 53 років та мав загальний страховий стаж 33 роки 10 місяців (що визнається відповідачем) і, з урахуванням положень абз.2 п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач мав не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що становить 8 років 1 місяць 24 дні (з урахуванням періоду служби в Радянській Армії з 07.05.1984 по 14.05.1987), ОСОБА_1 набув права на призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач набув права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії позивач досяг відповідного пенсійного віку та мав необхідний загальний та пільговий стаж роботи, внаслідок чого наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 30 січня 2019 року.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 20 лютого 1984 року по 03 травня 1984 року та з 08 серпня 1987 року по 04 серпня 1992 року, а також періоду проходження військової служби у період 07 травня 1984 року по 14 травня 1987 року, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до помилкових висновків в частині, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування рішення суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст.243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 30 січня 2019 року.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 рок - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 21 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучми