Справа № 280/3176/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 липня 2020 року 11:26Справа № 280/3176/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О., представників:

позивача Кофанової Н.В., Ложешнік О.Ю.

відповідача Майстренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі - ПрАТ «Укрграфіт», позивач) до Державної митниці Держмитслужби (далі - митниця, відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 25.03.2020 №UA110230/2020/000050/2, від 26.03.2020 № UA110230/2020/000051/2, від 09.04.2020 №UA110230/2020/000060/2;

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00102, № UA110230/2020/00104, № UA110230/2020/00118.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що в наданих ПрАТ «Укрграфіт» до митного оформлення документах відсутні розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки та наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар. Зауважує, що залишається незрозумілим якими нормами Митного кодексу України або іншого нормативно-правового акту передбачено обов`язкове подання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок на момент декларування товару не оплачено, та яким чином відсутність цих документів впливає на визначення митної вартості товару. Крім того, вважає, що визначені контрактом умови оплати товару та їх фактичне виконання покупцем безпосередньо ціни товару в жодному разі не стосуються, а відтак це не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо вартості товару, вказаної в контракті, специфікації та в рахунку на оплату, та не може бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта. Звертає увагу суду, що основною «розбіжністю» та підставою для витребування додаткових документів відповідачем зазначено наявність у митниці інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких здійснено за основним методом визначення митної вартості, жодних інших підстав для витребування від декларанта додаткових документів діючим законодавством не визначено. Стверджує, що ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного оформлення всі необхідні документи згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що не містять жодних розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки та є достатніми для підтвердження митної вартості товару й містять всі дані відповідно до обраного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Отже, на думку позивача, в даному випадку митним органом були витребувані у ПрАТ «Укрграфіт» додаткові документи за відсутності на це визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України обґрунтованих підстав. При цьому, зауважує, що митним органом не було зазначено, які саме факти чи складові митної вартості потрібно підтвердити запитуваними документами, а висновки щодо нібито наявності «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах є необґрунтованими, свідомо надуманими та не відповідають дійсності. Також відповідачем не було зазначено, в який спосіб надання ПрАТ «Укрграфіт» всіх документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу К України, усуне розбіжності, наведені відповідачем в якості причин для їх витребування. На підставі вищевикладеного, просить визнати протиправними та скасувати оскаржені рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Ухвалою судді від 18.05.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 11 червня 2020 року.

Представником позивача направлено до суду клопотання (вх. №26955 від 10.06.2020), у якому додатково щодо вищих рівнів вартості зауважує, що фактична контрактна вартість товару, що імпортувався ПрАТ «Укрграфіт», є економічно обґрунтованою та відповідала цінам і умовам світового ринку (тобто ціна імпорту не була занижена), що підтверджується, зокрема, висновком № 25/24-1 від 16.03.2020 про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленим спеціалізованою експертною організацією - ДП «Держзовнішінформ», яка уповноважена державою здійснювати цінову експертизу товарів, надавати інформацію щодо відповідності контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку. Також акцентує увагу суду, що товар, який поставляється - кокс смоляний покращеної структури по ЕЕ 10528765 TS 35:2011, є ексклюзивним продуктом та не має аналогів, тобто здійснення порівняння цін на даний товар з цінами інших виробників на цей самий товар та/або з цінами інших поставок в Україну цього самого товару в принципі не можливе з огляду на відсутність інших виробників та відсутність інших покупців (імпортерів в Україну) даного товару. Враховуючи зазначене, вважає, що для висновку щодо відповідності рівня контрактної ціни товару, в даному випадку можливе порівняння товару з динамікою цін на споріднені товари (коксівне вугілля, мазут), з врахуванням динаміки цін на продукцію, для виробництва якої використовується цей товар та динаміки світового ринку в цілому, як це і зазначено в висновку ДП «Держзовнішінформ».№ 25/24-1 від 16.03.2020, який надавався митниці для підтвердження митної вартості товару. Щодо банківського платіжного документу про сплату вартості товару наголошує, що ключовими документом, який підтверджує митну вартість товару, є рахунки, які надавались до митного оформлення позивачем. В даному випадку, на момент декларування товару визначений умовами контракту рахунки не було оплачено позивачем, оскільки строк оплати товару не закінчився (відстрочення платежу на 20 днів з дати рахунку). Більш того, в даному випадку рахунки не могли бути оплачені, оскільки уповноважений на здійснення фінансового моніторингу за зовнішньоекономічною операцією банк може здійснювати перерахування валютних коштів до здійснення митного оформлення товару (прийняття митницею поданої митної декларації) виключно у разі, якщо умовами контракту передбачено попередню оплату товару, відповідно, оскільки рахунок не оплачено, банківські платіжні документи до митного органу разом із митною декларацією не подавались, що відповідає приписам п. 4 ч. 2 ст. 53, ч. 2 ст. 264, ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України.

Відповідач позов не визнав, 10 червня 2020 року на адресу суду надав відзив (вх. №27041), у якому вказує, що відповідно до норм ст. 53 Митного кодексу України, п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України чітко визначено перелік документів (достовірні та точні), що підтверджують заявлену митну вартість товарів, в тому числі і додаткові документи, які митниця ДФС може витребувати, а декларант зобов`язаний ці документи надати, що і було зроблено під час здійснення митного контролю та митного оформлення. Стверджує, що під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене (вказане вище), що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Пояснює, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ст. 53 Митного кодексу України, до закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ст. 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано, при цьому, митна вартість може бути визнана за умови надання документів до митного оформлення в повному обсязі. Таким чином, вважає, що після проведення процедури консультацій між митницею та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, відповідачем правомірно прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 11.06.2020 підготовче засідання по справі відкладене на 15 липня 2020 року.

19 червня 2020 року представником відповідача надано заперечення на клопотання (вх. №28735), за змістом яких звертає увагу, що подані до суду документи, які не були подані при митному оформленні, не можуть вважатись такими, що були наявні на момент прийняття митним органом оскаржуваного рішення. Зауважує, що під час митного оформлення імпортованого товару заявленого позивачем за переліченими вище МД, декларант, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, мав можливість надати митному органу належні документи, передбачені Митним кодексом України, проте декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару згідно з ст. 53 Митного кодексу України, і під час дії гарантійних зобов`язань декларантом також для підтвердження заявленої ним митної вартості, додані до клопотання документи, не подавались та не могли бути враховані митним органом при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Саме декларант зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних та подавати документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення одночасно з митною декларацією. Серед вказаного, митницею зазначалось про відсутність банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи зазначене, вказує, що у митниці є сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене, що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Крім того, представником позивача 23 червня 2020 року до матеріалів справи долучена відповідь на відзив (вх. №29121), у якій підкреслює, що дані інших рівнів цінової бази самі по собі не можуть викликати обґрунтований сумнів щодо достовірності зазначення митної вартості товарів за умови подачі декларантом всіх необхідних документів, а відмінність цих даних не є самостійною підставою для відмови митниці у визнанні задекларованої митної вартості товарів за основним методом. Всупереч зазначеному, на думку позивача, в усіх спірних випадках розмитнення відповідачем, як передумова для витребування додаткових документів, визначено саме наявність інформації щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів за відсутності жодного з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України та обґрунтованих підстав. При цьому, митним органом не було зазначено, які саме числові значення митної вартості викликають сумнів, які факти чи відомості щодо ціни потрібно підтвердити запитуваними документами. Щодо впливу платіжного доручення на достовірність відомостей про митну вартість товару наголошує, що платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар, тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Також є незмістовним аргумент відповідача щодо здійснення частини платежів із пропуском кінцевою строку оплати, оскільки приписами Митного кодексу України не встановлено залежність між митною вартістю товару та фактичним виконанням покупцем визначених контрактом умов оплати товару. Щодо обраного відповідачем методу коригування митної вартості звертає увагу, що в позовній заяві та в клопотанні від 04.06.2020 № 16/2001 наведено підтверджене належними доказами обґрунтування, що відповідачем неправомірно застосовано другорядний метод - за ціною договору з подібними (аналогічними) товарами, в тому числі, з причин не дотримання в даному випадку приписів ст. 60 Митного кодексу України. Враховуючи зазначене вище, вважає, що відповідачем не надано жодних належних, достовірних та вичерпних доказів протилежного, всі висновки щодо нібито наявності «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах є необґрунтованими та не відповідають дійсності, а тому просить позовну заяву до відповідача задовольнити в повному обсязі.

У свою чергу, представником відповідача через канцелярію суду подані заперечення на відповідь на відзив (вх. №32182 від 14.07.2020), у яких враховуючи зазначене в запереченнях на клопотання та в відзиві на позовну заяву, з урахуванням усіх фактичних обставин справи та норм законодавства, яке регулює питання визначення митної вартості товарів, наголошує, що Дніпровська митниця Держмитслужби вважає, що винесла законні та обґрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови (що оскаржуються). З урахуванням викладеного, вважає дії Дніпровської митниці Держмитслужби правомірними, а пред`явлений позов безпідставний та просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову повністю.

В підготовчому засіданні 15 липня 2020 року судом закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін розпочато розгляд справи по суті в цей же день.

Під час судового розгляду справи представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, в судовому засіданні 15 липня 2020 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Укрграфіт» () зареєстровано юридичною особою 27.09.1994 та 23.07.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису: 0000007). Видами діяльності підприємства є 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.10 Складське господарство; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості від 25.03.2020 №UA110230/2020/000050/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з VKG OIL AS (Естонія) контракту № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 1 (Специфікацією № 1) товару - «Кокс смоляний. Якість за EE 10528765 TS 8:2017» в кількості 58400 кг, суха вага 55890 кг (з вологою 3%) на умовах DAP - границя України (станція Соловечно-екс. Південно-Західної залізниці) згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 23 березня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» митну декларацію (далі - МД) № UA110230/2020/006923. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 318019,29 грн. або 10730,88 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 21 від 04.03.2020 (0003); рахунок (інвойс) № 105-35449 від 06.03.2020 (0380); залізнична накладна №С0276805 від 09.03.2020 (0722): контракт № OTL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020 (4100): додаток № 1 (специфікація № 1) від 14.02.2020 до контракту (4103).

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. У митниці є підстави вважати, що заявлена митна вартість товарів не ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Додатково звернута увагу, що відповідно до п.5.1 контракту від 14.02.2020 № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати рахунка. Відповідно до ст.53 Митного кодексу України ...п. 1.4 якщо рахунок сплачено, надаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомляємо, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

24 березня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/24-1 від 19.03.2020 про вартісні характеристики товару; копія митної декларації країни відправлення 20ЕЕ5130ЕЕ70700794 від 06.03.2020; прибутковий ордер №200100п від 16.03.2020; Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 16.03.2020) №10/1166 від 24.03.2020; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-JI від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ».

Інші зазначені в повідомленні декларанту документи: договір (угода, контракт) з третіми особами, пов`язаний з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копія митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, не були надані, через їх відсутність у позивача, про що митний орган було поінформовано. При цьому, на підтвердження неможливості їх отримання, були надані: запит ПрАТ «Укрграфіт» до продавця № 34/1157 від 23.03.2020 з проханням надати такі документи та відповідь продавця-виробника товару - лист VKG OIL AS б/н на запит із повідомленням про неможливість надати цю інформацію.

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000050/2 від 25.03.2020, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявної у митного органу інформації (метод 3) та становить 0,2795 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару - 16322,80 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено, що прибутковий ордер від 16.03.2020 №200100п є внутрішнім документом, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193 та відображає оприбуткування товару на склад та не є документом, наданим експортером. Лист ДЗІ від 19.03.2020 №25/24-1 містить лише інформацію, що контрактний рівень цін виробника товару відповідає ціновій політиці виробника. Висновок не містить інформації щодо динаміки чи рівня цін на подібні чи ідентичні товари інших виробників. Копія митної декларації країни відправлення від 06.03.2020 №20ЕЕ5130ЕЕ70700794 містить відомості щодо ваги (брутто - 227900 кг, нетто - 218100 кг) та статистичної вартості в іноземній валюті - 41875,20 без зазначення умов поставки. Надані додатково лист VKG OIL (без реквізитів), лист ПрАТ «Укрграфіт» від 23.03.2020 №34/1157 та лист ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л не містять жодної цінової інформації, тому не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару. Додатково повідомлено, що декларантом не надано перелік документів визначений ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей в розрахунку 292 євро/т сухої ваги за МД UA№110230/2020/006554 від 20.03.2020).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00102.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД № UA110230/2020/007195 від 25.03.2020 та сплачено на 33669,73 грн. грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії від 04.05.2020 № 16/1543, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано платіжне доручення в іноземній валюті від 02.04.2020 № 3.

Стосовно підстав винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості від 26.03.2020 №UA110230/2020/000051/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з VKG OIL AS (Естонія) контракту № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 1 (Специфікацією № 1) товару - «Кокс смоляний. Якість за EE 10528765 TS 8:2017» в кількості 58400 кг, суха вага (з вологою 3%) 55890 кг на умовах DAP - границя України (станція Бережесть Південно-Західної залізниці) згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 25 березня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД № UА110230/2020/007179. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 937621,55 грн. або 31144,32 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікати якості товару від 04.03.2020 № 22, №23, №24 (0003): рахунок (інвойс) № І05-35449 від 06.03.2020 (0380); залізничні накладні від 09.03.2020 С0276807, С0276808. С0276810 (0722); контракт № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020 (4100): додаток № 1 (специфікація № 1) від 14.02.2020 до контракту (4103).

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. У митниці є підстави вважати, що заявлена митна вартість товарів не ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Додатково звернута увагу, що відповідно до п.5.1 контракту від 14.02.2020 № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати рахунка. Відповідно до ст.53 Митного кодексу України ...п. 1.4 якщо рахунок сплачено, надаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомляємо, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

25 березня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/24-1 від 19.03.2020 про вартісні характеристики товару; копія митної декларації країни відправлення 20ЕЕ5130ЕЕ70700794 від 06.03.2020; прибуткові ордери №200101п, №200102п, №200103п від 16.03.2020; Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 16.03.2020) №10/1194 від 26.03.2020; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-JI від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ».

Інші зазначені в повідомленні декларанту документи: договір (угода, контракт) з третіми особами, пов`язаний з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копія митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, не були надані, через їх відсутність у позивача, про що митний орган було поінформовано. При цьому, на підтвердження неможливості їх отримання, були надані: запит ПрАТ «Укрграфіт» до продавця № 34/1185 від 25.03.2020 з проханням надати такі документи та відповідь продавця-виробника товару - лист VKG OIL AS б/н на запит ПрАТ «Укрграфіт» із повідомленням про неможливість надати цю інформацію з огляду на відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції.

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000051/2 від 26.03.2020, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявної у митного органу інформації (метод 3) та становить 0,2794 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару - 47365,32 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено, що прибуткові ордери №200101п, №200102п, №200103п від 16.03.2020 є внутрішнім документом, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193 та відображає оприбуткування товару на склад та не є документом, наданим експортером. Лист ДЗІ від 19.03.2020 №25/24-1 містить лише інформацію, що контрактний рівень цін виробника товару відповідає ціновій політиці виробника. Висновок не містить інформації щодо динаміки чи рівня цін на подібні чи ідентичні товари інших виробників. Надані додатково лист VKG OIL (без реквізитів), лист ПрАТ «Укрграфіт» від 25.03.2020 №34/1185 та лист ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л не містять жодної цінової інформації, тому не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару. Додатково повідомлено, що декларантом не надано перелік документів визначений ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей в розрахунку 292 євро/т сухої ваги за МД UA№110230/2020/006554 від 20.03.2020).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00104.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митному органу нову МД №UA 110230/2020/007308 від 26.03.2020 та сплачено на 98192,53 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії від 04.05.2020 № 16/1542, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано платіжне доручення в іноземній валюті від 27.03.2020 № 2.

Щодо підстав винесення митницею рішення про коригування митної вартості від 09.04.2020 №UA110230/2020/000060/2 судом встановлено наступне.

На підставі та умовах укладеного ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) з VKG OIL AS (Естонія) контракту № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020, продавцем було поставлено позивачу партію обумовленого Додатком № 1 (Специфікацією № 1) товару - «Кокс смоляний. Якість за EE 10528765 TS 8:2017» в кількості 327850 кг, суха вага (з вологою 3%) 308770 кг на умовах DAP - границя України (станція Бережесть Південно-Західної залізниці) згідно з Інкотермс-2010.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару 07 квітня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД № UА110230/2020/008167. Декларантом заявлена митна вартість товару у розмірі 1741919,29 грн. або 59283,84 євро. Митна вартість товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікати якості товару № 29, №30, № 31, 32 від 16.03.2020, № 33, №34 від 19.03.2020 (0003); рахунок (інвойс) № І05-35506 від 19.03.2020 (0380); залізничні накладні С0277775, С0277792, С0277795, С0277796, С0277797, С0277798 від 20.03.2020 (0722); контракт № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 від 14.02.2020 (4100); додаток № 1 (специфікація № 1) від 14.02.2020 до контракту (4103).

У той самий день митним органом було направлено позивачу Повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. Відповідно до п.5.1 контракту від 14.02.2020 № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати рахунка. Відповідно до ст.53 Митного кодексу України ...п. 1.4 якщо рахунок сплачено, надаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також повідомляємо, що згідно з ч. 6 ст. 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

08 квітня 2020 року ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» № 25/24-1 від 19.03.2020 про вартісні характеристики товару; копія митної декларації країни відправлення 20ЕЕ5130ЕЕ70849557 від 19.03.2020; прибутковий ордер № 200106п від 01.04.2020; Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМІД за 01.04.2020) вих.№ 10/1318 від 07.04.2020; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ».

Інші зазначені в повідомленні декларанту документи: договір (угода, контракт) з третіми особами, пов`язаний з контрактом на поставку товарів, митна якість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; копія митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, не були надані, через їх відсутність у позивача, про що митний орган було поінформовано. При цьому, на підтвердження неможливості їх отримання, були надані: запит ПрАТ «Укрграфіт» до продавця № 34/1317 від 07.04.2020 з проханням надати такі документи та відповідь продавця-виробника товару - лист VKG OIL AS б/н на запит ПрАТ «Укрграфіт» із повідомленням про неможливість надати цю інформацію з огляду на відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції.

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №№UA110230/2020/000060/2 від 09.04.2020, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з наявної у митного органу інформації (метод 3) та становить 0,2794 євро за одиницю, а загальна вартість партії товару - 90160,84 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що під час розгляду додатково наданих документів було встановлено, що прибутковий ордер №200106п від 01.04.2020 є внутрішнім документом, відповідно Типової форми № М-4, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193 та відображає оприбуткування товару на склад та не є документом, наданим експортером. Лист ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л та висновок ДЗІ від 19.03.2020 №25/24-1 містить лише інформацію, що контрактний рівень цін виробника товару відповідає ціновій політиці виробника. Висновок не містить інформації щодо динаміки чи рівня цін на подібні чи ідентичні товари інших виробників. Надані додатково лист ПрАТ «Укрграфіт» від 07.04.2020 № 34/1317 та лист ДЗІ від 30.01.2020 №25/194-Л не містять жодної цінової інформації, тому не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару. Додатково повідомлено, що декларантом не надано перелік документів визначений ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей в розрахунку 292 євро/т сухої ваги за МД UA№110230/2020/006554 від 20.03.2020).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00118.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митному органу нову МД №UA 110230/2020/008290 від 09.04.2020 та сплачено на 182644,87 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії від 04.05.2020 № 16/1544, до якої для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» надано платіжне доручення в іноземній валюті від 13.04.2020 № 8.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частини 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Однак, суд не приймає посилання відповідача про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, а саме відповідно до п.5.1 контракту від 14.02.2020 № OIL.01-06.1/54/804/23-16/2020334/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати рахунка. Відповідно до ст.53 Митного кодексу України ...п. 1.4 якщо рахунок сплачено, надаються банківські платіжні документи з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема: 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не с об`єктом купівлі- продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

При цьому, приписами Митного кодексу України не встановлено обов`язок декларанта в будь-якому разі подати митниці банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару, навіть якщо на час митного оформлення товару настав строк оплати згідно умов контракту.

Пунктом 4 частини 2 статті 53 Кодексу чітко визначено, що банківські платіжні документи мають бути подані декларантом митниці виключно у разі, якщо рахунок сплачено.

Разом із митними деклараціями ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу рахунки (інвойси), контракт та Додаток (Специфікацію) до контракту, якими визначено вартість товару.

Рахунки (інвойси), подані ПрАТ «Укрграфіт» разом із митною декларацією, містять всі необхідні реквізити згідно призначенню цього документу, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

Банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару рахунки, відповідно до умов контракту, не було оплачено позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.

Крім того, судом враховано, що протягом терміну, визначеного частиною 8 статті 55 Митного кодексу України, позивачем подавались заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії, до яких для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» долучені платіжні доручення в іноземній валюті, однак відповідачем самостійно у добровільному порядку оскарженні рішення про коригування митної вартості скасовані не були, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду.

Слід зауважити, що митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності стосується виключно порядку виконання умов контракту.

Крім того, на думку суду, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до частини 1 статті 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митного кодексу України.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Оцінюючи оскаржувані рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення подібних товарів, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2020 №UA110230/2020/000050/2, від 26.03.2020 №UA110230/2020/000051/2, від 09.04.2020 №UA110230/2020/000060/2 та відповідні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00102, №UA110230/2020/00104, №UA110230/2020/00118 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 11 023,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням №250697 від 06.05.2020. За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Український графіт» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 25.03.2020 №UA110230/2020/000050/2, від 26.03.2020 №UA110230/2020/000051/2, від 09.04.2020 №UA110230/2020/000060/2.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00102, №UA110230/2020/00104, №UA110230/2020/00118.

4. Судові витрати в сумі 11 023 (одинадцять тисяч двадцять три) гривні 61 копійок присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 21.09.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко