Справа № 440/510/17
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №440/510/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника відповідача Зеліско Т.М.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

30.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Буського районного суду Львівської області із позовною заявою до управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівській області, в якій просить:

-визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком, як державному службовцю, у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям;

-зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за віком, як державному службовцю в розмірі 90% заробітної плати, в межах строку позовної давності, з урахуванням підвищення розміру заробітної плати державних службовців, згідно довідки про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на час звільнення, працювала на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а пенсію отримувала у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 13.02.2017 року звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку. Однак, органом Пенсійного фонду прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.06.2015 року, згідно із п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному до заробітної плати; просить позовні вимоги задоволити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2017 року, справу №440/510/17 було передано на розгляд судді ОСОБА_2 .

У зв`язку із звільненням у відставку судді Буського районного суду Львівської області ОСОБА_2 , згідно рішення Вищої ради правосуддя від 20.08.2019 року №2203/0/15-19, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року, означену адміністративну справу було передано для розгляду судді Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області (суддя Журибіда Б.М.) від 10.03.2020 року, відповідно до ст.ст.20, 29 КАС України, адміністративну справу передано для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

13.04.2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій було надіслано Буським районним судом Львівської області до Львівського окружного адміністративного суду і така надійшла до суду 22.04.2020 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу (матеріали позовної заяви) передано для розгляду головуючому судді Сасевичу О.М.

Ухвалою судді від 24.04.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали судді позивач усунула недоліки позовної заяви, також уточнила склад відповідачів у справі.

Ухвалою судді від 12.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом у судове засідання) сторін.

01.06.2020 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії не було передбачено можливість її перерахунку, в зв`язку із підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, тому відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не прибула. 31.07.2020 року від позивача засобами поштового зв`язку надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, в якій також остання вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом з`ясовано, що з 18.06.2009 року ОСОБА_1 було призначено пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено посадові оклади державним службовцям.

Стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачала необхідність проведення перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Як встановлено судом із матеріалів справи та не заперечувалось у судовому засіданні представником відповідача, позивач ОСОБА_1 працювала на посаді заступника керівника-начальника фінансово-кредитного відділу та бухгалтерського відділу Управління агропромислового розвитку Буської РДА.

У зв`язку з підвищенням посадових окладів державним службовцям, з метою перерахунку призначеної позивачу пенсії державного службовця, 13.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівської області з проханням провести перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця.

Рішенням управління Пенсійного фонду відмовлено позивачу у проведенні такого перерахунку з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена, відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані.

Позивач, вважаючи протиправним таке рішення, звернулася до суду з означеним позовом.

Суд вирішує спір станом на день спірних правовідносин.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначались Законом України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Закон №3723-XII).

Так, статтею 37 Закону №3723-XII було урегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

З огляду статті 37-1 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначалися Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року (далі - Порядок №865).

Пунктом 4 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014 року), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п.5 Постанови №865, перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Таким чином, Постановою №865 на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв`язку з цим, суд вважає, що позивач мала право на перерахунок пенсії в зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а відтак, рішення про відмову відповідача у перерахунку їй пенсії, згідно з Законом України «Про державну службу», у зв`язку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям, є протиправним.

ЄСПЛ у п.п.52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, з метою відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий нею не сплачувався у даній справі, а отже, враховуючи приписи ст.139 КАС України, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Буському районі Львівській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком, як державному службовцю, у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за віком, як державному службовцю, в розмірі 90% заробітної плати, з урахуванням підвищення розміру заробітної плати державних службовців, згідно довідки про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Судовий збір стягненню зі сторін не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2020 року.