Справа № 640/21733/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

18 вересня 2020 року м. Київ№ 640/21733/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника відповідача Адамишина А.В., у відсутність позивача та його представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

ОСОБА_1 через представника звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної міграційної служби України про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 01.07.2016.

В обґрунтування заявлених вимог представник зазначив, що оскаржуваним рішенням позивача позбавлено статуса біженця, проте ОСОБА_1 вважає, що дане рішення Державної міграційної служби України є протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що після повернення позивача на територію України, в нього вилучено посвідчення біженця та проїзний документ для виїзду за кордон. Окрім того, представник зазначив, що позивач фактично залишився без документа, що посвідчує його особу, з огляду на закінчення дії національного сирійського паспорта, а отже й без механізмів реалізації своїх процесуальних прав на території України, тому побоювався його переслідування з боку правоохоронних органів України.

Також в клопотанні про поновлення строку звернення до суду представник стверджував, що позивач хворів та вимушений був піклуватися про своє здоров`я, а за відсутності можливості працевлаштуватися, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, не міг звернутися за отриманням оплачуваної правничої допомоги.

Окрім того, представник позивача зазначив, що позивач не володіє державною мовою на достатньому рівні, щоб самостійно ознайомитися зі змістом оскаржуваного рішення та зрозуміти підстави його прийняття. Разом з тим, послуги перекладача позивачу не пропонувалися, права та обов`язки, а також порядок оскарження рішення Державної міграційної служби України від 01.07.2016 позивачу не роз`яснювався. В свою чергу, у зв`язку з незнанням українського законодавства та відсутністю коштів, позивач не зміг своєчасно звернутися за правничою допомогою, зокрема, щодо складання даного адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведені обставини, представник просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити позивачу такий строк.

З урахуванням наданих пояснень щодо строку звернення до суду, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Разом з тим, враховуючи не достатність наданих представником позивача доказів щодо підтвердження вказаних у клопотань підстав для поновлення строку, суд дійшов висновку про необхідність витребування в учасників справи додаткових доказів та розгляду питання про поновлення строку звернення до суду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача наголошував на поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Представник відповідача заперечував наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та наголошував, що в період з 2003 року по 2011 рік позивач проживав та навчався в Україні, здобув у нашій державі вищу освіту. Також зазначив, що під час проведення процедури надання міжнародного захисту в 2013 році ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, зокрема, право на отримання послуг перекладача, про що він особисто розписався. Водночас, під час проведення протоколів співбесід позивач не заявив про необхідність залучення перекладача. При цьому, відповідач зазначив, що з протоколу співбесіди вбачається, що позивач повністю розумів поставлені перед ним питання та вільно надавав розгорнуті відповіді, без жодних ускладнень щодо змісту або форми своїх тверджень.

З урахуванням наведених обставин, представник відповідача просив залишити позов без розгляду, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Суд, розглянувши надані сторонами доказами, заслухавши пояснення представників, зазначає наступне.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до пункту 18 статті 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про втрату або позбавлення її статусу біженця чи статусу додаткового захисту або скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, та їх проїзні документи для виїзду за кордон або визнає їх недійсними та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавством регламентовано скорочений п`ятиденний строк оскарження до суду особою, яка отримала повідомлення про прийняття рішення про втрату або позбавлення її статусу біженця чи статусу додаткового захисту. При цьому, законодавець визнав строк у п`ять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Після спливу цього строку, настають відповідні зобов`язання та наслідки для такої особи визначені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», в тому числі щодо залишення країни.

Про необхідність дотримання 5-денного строку для оскарження рішень у даній категорії справ зазначав Верховний Суд в постановах від 14.03.2018 (справа №815/3815/16), від 21.05.2020 (справа №826/4444/17).

Разом з тим, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, повідомлення про втрату статусу біженця від 26.06.2016 №252 вручено позивачу 08.05.2018. До суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся в листопаді 2019 року, тобто з пропуском 5-денного строку, передбаченого Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Посилання позивача на те, що він не міг зрозуміти, що йому необхідно оскаржити рішення Державної міграційної служби України від 01.07.2016 про позбавлення статусу біженця, оскільки не володіє на достатньому рівні українською мовою та не має юридичної освіти, а також посилання на те, що він належить до вкрай вразливої категорії осіб - шукачів притулку та через відсутність коштів не міг своєчасно скористатися послугами перекладача та правовою допомогою, як на підставу поважності причини пропуску строку звернення до суду, судом до уваги не приймаються, оскільки наведені обставини не свідчать про наявність істотних труднощів у реалізації права звернення до суду.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач близько десяти років проживав на території України, більше того здобув у нашій державі вищу освіту, а на співбесіді з представниками державної міграційної служби при оформленні документів щодо набуття статусу біженця не просив надати йому перекладача, розумів поставлені перед ним питання та вільно надавав розгорнуті відповіді, без жодних ускладнень щодо змісту або форми своїх тверджень.

Також суд зазначає, що в повідомленні про втрату статусу біженця позивача було попереджено, що у випадку, якщо особа, яка втратила статус біженця не реалізує свого права на оскарження рішення про втрату статуса біженця, така особа має покинути територію України, в установлений Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» строк.

При цьому, на підтвердження вказаних представником позивача обставин щодо недостатнього володіння державною мовою та незнання українського законодавства позивачем, ОСОБА_1 жодних доказів, які б підтверджували факт його своєчасного звернення, зокрема, до органів державної міграційної служби, за отриманням безоплатної юридичної допомоги та/або перекладача, не надав.

Не надано позивачем до суду і жодних доказів наявності захворювань або випадків погіршення стану здоров`я, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Таким чином, суд вважає, що твердження про необізнаність із установленою законами України процедурою та строками оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у цій категорії спорів не можуть бути самостійним свідченням про поважність причин пропуску відповідного строку. Роз`яснення право на оскарження було зазначене у повідомлені.

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність об`єктивних обставин, викладених в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-297 цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 18.09.2020.

Суддя О.М. Чудак