Справа № 540/1432/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1432/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.,

секретар Рябчич А.М.,

за участю:

представниці позивача Хараїм О.В.,

представника відповідачів Пуляєва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до прокуратури Автономної Республіки Крим, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора з наступними вимогами:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення № 41 від 02. 04. 2020 року Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора щодо ОСОБА_1 , в якому позивача визнано таким, що не успішно пройшов атестацію із-за неявки для проходження тестування.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ №66к від 30.04.2020 року прокурора Автономної Республіки Крим про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби Безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 травня 2020 року.

3. Поновити на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби Безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим з 06 травня 2020 року.

4. Стягнути з Офісу Генерального прокурора та прокуратури Автономної Республіки Крим середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді.

5. Стягнути з відповідачів моральну (немайнову) шкоду в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) грн.

09.07.2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

08.09.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що працював в органах прокуратури прокурором відділу прокуратури АР Крим. Вважає, що його незаконно звільнено з посади на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із відсутністю обставин реорганізації, ліквідації або скорочення штату прокуратури на момент звільнення. Подавав заяву про переведення та про намір пройти атестацію, але не прибув у визначений день у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Заяву про перенесення анонімного тестування не подавав. Зазначив, що наказ Генерального прокурора України від 08.08.2019 року № 233 яким затверджено Положення про порядок підготовки та подання на державну реєстрацію нормативно-правових актів Генеральної прокуратури України (далі - Положення № 233) не був зареєстрований Міністерством юстиції як нормативний акт. Вважає, що Закон України від 19.09.2019 р. № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі Закону № 113-ІХ) носить дискримінаційний характер та не відповідає ст. 21 Конституції України, нормам Європейської конвенції з прав людини. Просить стягнути моральну шкоду, оскільки такі дії відповідачів викликали стрес, страждання, принижено честь та гідність.

Представник прокуратури АР Крим, Офісу Генерального прокурора позовні вимоги не визнав та зазначив, що всі мотиви якими позивач обґрунтовує протиправність дій відповідачів щодо проведення атестації, ґрунтуються на його незгоді з положеннями Закону № 113-ІХ і Порядком проходження атестації, але положення зазначених актів є чинними та в установленому порядку не визнані неконституційними. Позивач, подаючи заяву про переведення та про намір пройти атестацію був ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації і погодився на їх застосування. Оскільки ОСОБА_1 не подав заяву про перенесення анонімного тестування у зв`язку неможливістю прибути у визначений день, то він є таким, що відмовився від проходження атестації та підлягає звільненню як такий, що пройшов її неуспішно. Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для звільнення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо представництва в суді Першої кадрової комісії вказаної позивачем як відповідача по справі, суд зазначає, що така комісія є тимчасовим органом створеним відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233. Склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає голову та секретаря та забезпечує її роботу. Кадрова комісія не є юридичною особою. Виходячи із зазначених обставин, Порядку роботи кадрових комісій № 233, її функцій та повноважень, суд приходить до висновку, що саме Офіс Генерального прокурора є органом уповноваженим представляти інтереси кадрових комісій.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 з травня 1991 року працював в органах прокуратури, а з листопада 2016 року по травень 2020 року включно - займав посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби Безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 р. №113-ІХ (далі - Закон №113-ІХ) ОСОБА_1 подав Генеральному прокурору заяву про переведення та про намір пройти атестацію.

Анонімне тестування було призначено позивачу на 4 березня 2020 року.

ОСОБА_1 для проходження анонімного тестування у визначений день не прибув у зв`язку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного листа.

Відповідно до рішення Кадрової комісії № 1 від 2 квітня 2020 р. № 41 ОСОБА_1 визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом прокурора АР Крим від 30 квітня 2020 р. № 66к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 травня 2020 року.

Заслухавши сторони, дослідивши їх заяви по суті, надані письмові докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон №1697-VII) визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді визначені статтею 51 цього Закону. Відповідно до п. 9 частини першої цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

До Закону України «Про прокуратуру», редакція якого діяла на час прийняття оскаржуваного у цій справі наказу, були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (діє з 25 вересня 2019 року).

Законом № 113-ІХ внесені зміни до Закону № 1697-VII «Про прокуратуру», зокрема, в тексті Закону № 1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, з-поміж іншого, зупинено до 1 вересня 2021 року дію пункту 7 частини восьмої статті 81; пункту 6 частини першої статті 9; пункту 5 частини першої статті 11; пунктів 3 і 4 1 частини першої статті 13; частини другої статті 28; статей 29, 31, 32 - 35, 37, 38; частин четвертої, п`ятої, сьомої, восьмої статті 39; частини третьої статті 45; частин першої - восьмої, абзацу першого частини дев`ятої, частин десятої і одинадцятої статті 46; статті 47; частин першої - третьої, п`ятої - дев`ятої статті 48; частини шостої статті 49; статті 60; пунктів 3 і 5 частини другої статті 67; пункту 1 частини дев`ятої статті 71; статей 73 - 76; частин першої - третьої статті 77; статей 78, 79 Закону України "Про прокуратуру".

Внормовано, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Згідно пунктів 6,7 «Прикінцеві та перехідні положення» з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 цього розділу Закону, передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Пункт 19 розділу ІІ Закону №113-ІХ встановив, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Відповідно до пунктів 9, 11 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ атестація прокурорів здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

На виконання Закону №113-ІХ наказами Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації та № 233 від 17 жовтня 2019 року Порядок роботи кадрових комісій.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Як встановлено судом і не оспорюється відповідачами, ОСОБА_1 відповідно до вимог вищезазначеного законодавства подав заяву про згоду переведення та про намір пройти атестацію, але не прибув на анонімне тестування 04.03.2020 у зв`язку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного листа відповідно до якого він перебував на амбулаторному лікуванні з 2 березня по 6 березня 2020 року включно.

Позивачем не оспорюється той факт, що ним не подано відповідно до п. 11 Порядку № 221 заяву про перенесення з поважних причин дати іспиту у формі анонімного тестування на іншу дату.

Протиправність звільнення позивач обґрунтовує невідповідністю Закону № 113-ІХ, наказів Генерального прокурора нормам Конституції України, Європейської конвенції з прав людини.

Офіс Генерального прокурора, прокуратура АР Крим вважають, що оскільки ОСОБА_1 не подав вищевказану заяву про перенесення анонімного тестування, то відповідно до Порядку № 221 він є таким, що неуспішно пройшов атестацію, що є підставою для його звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи вищевикладене та приписи вищенаведених норм Закону № 113-ІХ, Закону № 1697-VII, Порядку № 221, суд приходить висновку, що рішення кадрової комісії № 1 від 02.04.2020 року № 41 про неуспішне проходження ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора є передчасним та таким, що підлягає скасуванню як протиправне, а відповідно підлягають задоволенню вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Так, нормативною підставою для звільнення позивача з посади та з органів прокуратури в оскаржуваному наказі відповідач вказав пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», підпункт 3, підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», а саме рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Суд вважає, що змістовний, безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту правових норм Закону № 113-ІХ, Закону №1697-VII, дає підстави вважати, що неуспішне проходження атестації можливе за умови безпосередньої участі працівника в проходженні її певних етапів і в залежності від результатів, набраних балів, співбесіди, кадровою комісією приймається відповідне рішення.

Проходження атестації можливе лише за умови подачі відповідної заяви.

Аналізуючи п. 11 Порядку № 221 можна зробити висновок про те, що в ньому більш широко тлумачиться поняття неуспішного проходження атестації, встановлюються такі вимоги до осіб які дали згоду на проведення атестації та не змогли прибути у визначений день, які не передбачені вищенаведеними законами та які звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод. До компетенції кадрової комісії включені повноваження, що не передбачені законом.

Такими обмеженнями суд вважає встановлення триденного строку для подачі заяви, подача її особисто прокурором та безпосередньо секретарю кадрової комісії із зазначенням причин неприбуття.

Крім того, кадрова комісія наділена повноваженнями які не передбачені законами, а саме: право визнання причин неприбуття прокурора неповажними та у зв`язку з цим прийняття рішення про неуспішне проходження атестації, що фактично суд розцінює як не допуск до атестації.

Аналіз норм вищенаведених Законів № 113-ІХ та №1697-VII дає підстави суду зробити висновок, що відмова від проходження атестації та неуспішне її проходження після подачі заяви про бажання пройти - це різні факти і різні підстави для звільнення.

Зазначивши в п.11 Порядку № 221 додаткові вимоги (подача заяви в триденний строк, зазначення причин неявки, надання кадровим комісіям права визначення поважності/неповажності причин неявки, наділення правом визнати прокурора в разі неповажності причин неявки таким, що неуспішно пройшов атестацію) Генеральний прокурор в цьому Порядку створив додаткову підставу визнання прокурора таким, що неуспішно пройшов атестацію, яка не передбачена законом.

На думку суду, неуспішне проходження атестації можливе лише за умови участі в цій атестації на певному етапі. За наявності заяви прокурора про бажання пройти атестацію та неприбуття на певний етап у визначений день не може бути розцінено як неуспішне проходження атестації, оскільки оцінювання прокурора не проводилось і терміни її проходження не закінчились.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 не подавалась заява про перенесення анонімного тестування, але це не впливає на вищенаведені висновки суду. В той же час, заява про бажання пройти атестацію позивачем не відкликана. Інша заява про відмову від її проходження ОСОБА_1 не подавалась, а причини неявки кадровою комісією не з`ясовувались.

Таким чином, п. 11 Порядку № 221 є таким, що суперечить нормам Законів № 113-ІХ, №1697-VII, наділяє Кадрову комісію повноваженнями які не передбачені цими законами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу права і свобод - це зменшення, зокрема, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд наголошує на тому, що позивач після закінчення терміну лікування приступив до виконання своїх посадових обов`язків та знаходився на робочому місці з 10 березня 2020 по день звільнення. Прокурору АР Крим, яким видано наказ про звільнення були відомі причини неприбуття позивача на анонімне тестування, але до з`ясування цих обставин, як кадрова комісія так і прокуратура АР Крим віднеслись формально, без врахування поважності причин неявки, які були їм відомі та надання можливості ОСОБА_1 продовжити участь у атестації, яка не закінчена і на сьогоднішній день.

Крім того, нормативною підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади та з органів прокуратури у оскаржуваному наказі №66к від 30.04.2020 р. відповідач вказав п. 9 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», пункт 3 і підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Крім вже зазначених, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону "Про прокуратуру" відбулось за відсутністю для цього законних та обґрунтованих підстав.

На думку суду, посилання в оскаржуваному наказі на п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697, як підставу для звільнення, з урахуванням пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, вказує на обов`язкову необхідність сукупності двох юридичних фактів для прийняття рішення про звільнення:

- рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

- ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення частини кількості прокурорів органу прокуратури.

Застосування пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697 має обов`язковою умовою наявність факту ліквідації, реорганізації, скорочення.

Текстове викладення підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ у разі зміни застосованого словосполучення «на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"» на текстовий виклад цієї норми в Законі №1697 - буде виглядати так: «прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора «у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури» і за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

У разі, якщо б застосування підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ не потребувало наявності факту ліквідації, реорганізації або скорочення, не було б потрібним саме посилання на пункт 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697.

Судом встановлено, що станом на день звільнення позивача ні реорганізація, ні ліквідація, ні скорочення штатів прокуратури АР Крим не відбувалася, що не спростовано в судовому засіданні.

Не можуть бути враховані посилання позивача на відсутність реєстрації Положення № 233 Міністерством юстиції як нормативного акту, оскільки як зазначили відповідачі у справі, з якими погоджується суд, до статті 9 Закону України "Про прокуратуру" нормами якої встановлювалась обов`язковість державної реєстрації Міністерством юстиції наказів Генерального прокурора нормативно-правового змісту внесено зміни Законом № 113-ІХ і це положення виключено. (підпункт 5 пункту 21 розділу І)

Суд відхиляє обґрунтування позивача, щодо дискримінаційних положень Закону № 113-ІХ, оскільки він не визнаний таким, що не відповідає Конституції України.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів її заподіяння. Суд вважає, що посилання на моральні страждання, стрес та переживання не є достатнім для встановлення факту заподіяння моральної шкоди.

Щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої прокуратурою АР Крим становить 1287,86 грн.

З дня звільнення, а саме з 07.05.2020 року по день розгляду справи пройшло 88 робочих днів. Таким чином, сума що підлягає стягненню за вимушений прогул становить 113 331,68 грн.

Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 66к від 30.04.2020 року прокурора Автономної Республіки Крим про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби Безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 травня 2020 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби Безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим з 07 травня 2020 року.

Стягнути з прокуратури Автономної Республіки Крим (, 03150, м. Київ, вул. Ділова, 24) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в сумі 113 331,68 грн. (сто тринадцять тисяч триста тридцять одна грн. 68 коп.).

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць звернути до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 вересня 2020 р.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000