Справа № 300/994/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/994/20 пров. № А/857/8688/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Грицюк П.П.,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні обчислення та виплати позивачу з 01.01.2014 до 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати відповідача здійснити обчислення позивачу пенсії по інвалідності з 01.01.2014 до 02.08.2014 відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 до 02.08.2014 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з врахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позовні вимоги про проведення перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, стосуються періоду з 01.01.2014 до 02.08.2014, а з вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 14.05.2020, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк звернення до суду, а в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не вказала на існування об`єктивних/непереборних обставин, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду на шість років.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач, не погодившись з нею, вважаючи висновки суду першої інстанції помилковими. Просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. Також вказує, що про порушення свого права дізналася з відповіді відповідача. Вважає необґрунтованим посилання на пропуск строку звернення до суду й з огляду на те, що перерахунок пенсії позивачу не проведений з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, тому право позивача на перерахунок пенсії з вказаного періоду є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог законодавства України.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Учасники справи клопотань про розгляд справи за їх участі не подали, а тому суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду за правилами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов поданий з порушенням строку на звернення до суду і суд не знайшов у заяві позивача поважних причин його пропуску.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, за загальним правилом встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це правило застосовується, якщо іншими законами не встановлені інші строки для звернення до адміністративного суду.

Судом встановлено, що 14 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила суд визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні обчислення та виплати з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язання провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із невідповідністю адміністративного позову вимогам, встановлених частинами 4 і 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Усунення недоліків позовної заяви визначено шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, встановлених частинами 4 і 6 статті 161 КАС України та подати (долучити) до позовної заяви:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку та докази причин його пропуску;

- копію постанови Івано-Франківського міського суду від 05.12.2008 у справі №6а-28/2008 і відповідне рішення суду апеляційної інстанції по даній справі, якими, як стверджує позивач, був визначений порядок нарахування і виплати позивачу пенсії у розмірі, передбаченому статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в тому числі у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

01.06.2020 на адресу суду від позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 18.05.2020 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Щодо строку звернення до суду позивач вказала, що у лютому 2020 року, ознайомившись з ухвалою Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №620/774/19, позивачу стало відомо про те, що в період з 01.01.2014 по 02.08.2014 нарахування і виплата їй основної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, мало здійснюватись у розмірах та на підставі статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Враховуючи вказане, дізнавшись про порушення своїх прав, позивач 14.03.2020 звернулась із заявою до органу пенсійного фонду щодо обчислення та виплати за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік". На вказану заяву отримала рішення у формі листа від 09.04.2020 за №804-712/Т-02/8-0900/20, в якому відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії позивача, так як відсутні підстави для такого перерахунку.

Отож, позивач вважає початком обізнаності про порушення своїх прав саме зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, викладеного у формі листа від 09.04.2020 за №804-712/Т-02/8-0900/20, в тому числі момент ознайомлення із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 20.11.2019 у справі №620/774/19.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Застосовуючи строки у соціальній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку. якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Положеннями частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає можливість дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з неправильним нарахуванням або непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм права викладена у постановах Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №1140/3136/18, від 29.11.2019 у справі №607/1402/16-а, від 16.07.2020 у справі № 182/3773/15-а.

Як вже вище зазначалось, ОСОБА_1 14.03.2020 звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про обчислення призначеної їй пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю - 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Разом з тим, саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, викладеного у формі листа від 09.04.2020 за №804-712/Т-02/8-0900/20, позивачу відмовлено у проведенні відповідного перерахунку та виплаті.

Зважаючи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у травні 2020 року та в судовому порядку оскаржуються саме дії відповідача щодо відмови у проведенні обчислення та виплати спірної пенсії, які виразились у прийнятті рішення, викладеного у формі листа від 09.04.2020 за №804-712/Т-02/8-0900/20, колегія суддів приходить до переконання, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, визначений ст.122 КАС України, відтак доводи апеляційної скарги в частині не пропущення позивачем строку на звернення до суду з вказаним позовом є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (стаття 320 КАС України).

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції задовольнити її позовні вимоги, однак така вимога не може бути задоволена з огляду на правила частини 3 статті 312 КАС України, згідно яких у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/994/20 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 18.09.2020.