Справа № 810/6/17
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року № 810/6/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Савенкова Є.О.,

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Беззубцевої Г.С., Столярчук Б.В., Бережної С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної інспекції ядерного регулювання України

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної інспекції ядерного регулювання України, в якому просить суд:

- зобов`язати здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної та інших обов`язкових платежів, які нараховуються відповідно до встановленого їй окладу виходячи з окладу, встановленого для головного метролога ДСП Чорнобильська АЕС за 2010 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 20.01.2010 №189/30/09-15 в сумі 8619 грн., для заступника начальника цеху ДСП ЧАЕС за 2012 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 17.07.2012 №2861/30/09-243 в сумі 9123 грн., за 2013 року відповідно до листа від 14.01.2013 №100/30-08 в сумі 11849 грн., за 2016 рік відповідно до листа ДСП ЧАЕС від 22.07.2016 №2856/30/09-307 в сумі 15310 грн., та за 2011 рік, за 2014 рік та за 2015 рік відповідно до листа ДСП "Чорнобильська АЕС" від 06.12.2016 №4684/30/09-476 "Про надання інформації щодо оплати праці працівників АЕС" та виплатити належні їй кошти.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є державним службовцем, якій заробітна плата виплачується згідно зі схемою посадових окладів на посадах державної служби за відповідними групами оплати праці, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Вважає, відповідач невірно визначив їй розмір заробітної плати, оскільки позивач обіймає посаду головного спеціаліста - державного інспектора Інспекції з ядерної безпеки на ЧАЕС, тому в силу приписів Закону України від 08.02.1995 №39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за №202/2006, її заробітна плата має встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме: заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС". Позивач стверджує, що визначений у такий спосіб її посадовий оклад у штатних розписах на відповідні роки є значно нижчим, ніж посадовий оклад працівників відповідних категорій на діючих ядерних установках АЕС. За переконанням позивача, її заробітна плата як головного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС має встановлюватися на рівні заробітної плати заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС".

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що позивачу правомірно і правильно нараховано заробітну плату, виходячи з вимог Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році.

У письмових поясненнях позивачем зазначено, що здійснення державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки на Чорнобильській АЕС передбачає необхідність відвідування різних об`єктів Чорнобильської АЕС, які знаходяться на території ДСП «Чорнобильська АЕС», у зв`язку із чим конкретне робоче місце для посад провідного спеціаліста та головного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції ядерного регулювання України на ЧЕАС визначити не можливо.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду суду від 05.01.2017 відкрито провадження у справі (суддя Балаклицький А.І.).

Постановою суду від 25.01.2017, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017, в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 постанову Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями даний адміністративний позовом передано на розгляд судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30.06.2020 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.07.2020.

27.07.2020 у судове засідання прибула позивач та представника відповідача.

В адміністративній справі закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 01.09.2020.

01.09.2020 у судове засідання прибула позивач та представника відповідача.

В адміністративній справі оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Калінінським РВ Горлівського УМВС України у Донецькій області 08.08.2000 (т.2, а.с.12-14).

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач є державним службовцем, яка проходить державну службу в Державній інспекції ядерного регулювання України (т.1, а.с.11-13).

Наказом від 31.03.2010 №75-о позивач призначена на посаду провідного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС з 06.10.2010 (т.3, а.с.36).

Згідно з наказом від 06.07.2010 №157-о позивачу присвоєно дев`ятий ранг державного службовця, з 09.07.2012 присвоєно восьмий ранг державного службовця на підставі наказу від 09.07.2012 Ґ№76-о, а з 09.07.2014 - сьомий ранг державного службовця на підставі наказу від 07.07.2014 №153-о/1.

Відповідно до листа №2905/20 від 22.07.2020 «Про надання інформації щодо робочого місця ОСОБА_1 » робоче місце колишнього працівника Інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 у період 2010-2016рр. було розташоване в приміщеннях 433, 417 адміністративно-побутового корпусу-1, яке знаходиться на проммайданчику ДСП «Чорнобильська АЕС» в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення (т.2, а.с.128).

Вродовж 2010 - 2015 років позивачу нараховувалась і виплачувалась заробітна плати на підставі Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент нарахування заробітної плати) та постанов Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та від 06.04.2016 №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році", а також інших нормативно-правових актів.

Вважаючи, що розмір заробітної плати не відповідає вимогам Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, оскільки розмір заробітної плати повинен встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС", позивач звернулась до суду із даним позовом.

V.Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті у період з 01.01.2010 по 30.04.2016 визначались Законом України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», а з 01.05.2016 по 31.12.2016 - Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VII).

Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження (стаття 1 Закону №3723-XII).

Відповідно до статті 33 Закону №3723-XII оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов`язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

В силу приписів частини сьомої статті 33 Закону №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Структура та умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, схема посадових окладів визначені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (діяла до 30.04.2016).

За змістом статті 7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Статтею 50 Закону №889-VIII (діє з 01.05.2016) передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення). За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону №889-VIII схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

З 01.05.2016 питання оплати праці державних службовців у 2016 році регулювалися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році».

Згідно з Положенням про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №363, державна інспекція ядерного регулювання України (Держатомрегулювання) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до статті 25 Закону України від 08.02.1995 № 39/95-ВР «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» державний нагляд за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки здійснюють державні інспектори з ядерної та радіаційної безпеки.

Частиною восьмою статті 25 вказаного Закону передбачено, що державним інспекторам з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, які несуть відповідальність за повноту, достатність та обґрунтованість своїх вимог щодо ядерної та радіаційної безпеки цих установок, заробітна плата встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок.

Згідно з пунктами 4, 6, 7 Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою посередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.1997 за № 202/2006, заробітна плата державних інспекторів встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок АЕС. Заробітна плата державних інспекторів нараховується за фактично відпрацьований час по нагляду безпосередньо на ядерній установці і включається в розрахунок середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження. Згідно з додатком до вказаного Положення посада головного спеціаліста - державного інспектора прирівнюється до заступника начальника цеху АЕС.

Відповідно до абз.19 ст.1 Закону №39/95 ядерні установки - об`єкти по виробництву ядерного палива, ядерні підкритичні установки, ядерні реактори, які включають критичні та підкритичні збірки; дослідницькі реактори; атомні електростанції; підприємства і установки по збагаченню та переробці палива, а також сховища відпрацьованого палива (крім розділу XIII, де цей термін вживається у значенні відповідно до частини другої цієї статті).

Згідно з п.1 Положення про Інспекцію з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС Державної інспекції ядерного регулювання України, затвердженого Головою Державної інспекції ядерного регулювання України 01.11.2016 (далі-Положення), Інспекція з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС Державної інспекції ядерного регулювання України є територіальним органом на майданчику Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» як структурний підрозділ апарату Державної інспекції ядерного регулювання України і підпорядковується першому заступнику Голови - Головному державному інспектору з ядерної та радіаційної безпеки України.

Відповідно до абз.1 п.1 Положення Інспекція з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС Державної інспекції ядерного регулювання України здійснює державний нагляд на таких об`єктах (далі-Підконтрольних об`єктах):

- енергоблоки №№1,2,3 ДСП ЧАЕС;

- об`єкти технологічного комплексу енергоблоків №№1,2,3 ДСП ЧАЕС (включаючи водоймище охолоджувач, об`єкти, призначені для поводження з РАВ, майданчики та дільниці для поводження з радіоактивними матеріалами та РАВ);

- об`єкти «Укриття», Новий безпечний конфайнмент (НБК), включаючи майданчик, територія якого встановлена документом ДСП ЧАЕС «Резделительная веломость закрепления зданий і сооружений, помещений, оборудование на ОУ и прилегающей територии за подразделениями ГСП ЧАЕС» інв.№88 від 26.12.2006 року;

- сховища відпрацьованого ядерного палива (СВЯП-1), (СВЯП-2);

- завод з переробки радіоактивних відходів (ЗПРРВ), об`єкти Промислового комплексу по поводженню з твердими радіоактивними відходами (Лот 0,1,2 ПКПТРВ) та інші об`єкти, проекти, призначені для поводження з радіоактивними відходами, які проектуються та споруджуються на ДСП ЧАЕС, під час здійснення діяльності, на яку поширюється дія державного регулювання у сфері використання ядерної енергії.

Відповідно до п.3.3 Положення до основних завдань Інспекції на ЧАЕС є здійснення нагляду:

- за технічним станом, режимами експлуатації та рівнем аварійної готовності підконтрольних об`єктів;

- кваліфікацією та діями персоналу ДСП ЧАЕС, що забезпечує її ядерну та радіаційну безпеку;

- за реалізацією ДСП ЧАЕС заходів, спрямованих на запобігання аварій та забезпечення готовності до ліквідації їх наслідків;

- за службовим розслідуванням радіаційних аварій (при виникненні таких аварій на об`єктах ДСП ЧАЕС).

Пунктом 6.1 Положення визначено, що ІЯБ на ЧАЕС при виконанні покладених на неї обов`язків, завдань та доручень керівництва Держатомрегулювання має право:

- на безперешкодне відвідування державними інспекторами у будь-який час підконтрольних об`єктів, для проведення в межах своїх повноважень відповідних перевірок, виконання інших функцій, покладених на ІЯБ на ЧАЕС.

VI. Оцінка суду

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що питання визначення умов оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги належать до компетенції Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працюючи на посаді провідного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції на Чорнобильській АЕС Держатомрегулювання, з 20.09.2011 - головного спеціаліста, була державним службовцем, прийняла Присягу державного службовця з присвоєнням восьмого рангу, а з 09.07.2014 - сьомого рангу державного службовця.

Позивач вважаючи, що розмір її заробітної плати, як головного спеціаліста державного інспектора Державної інспекції на Чорнобильській АЕС Держатомрегулювання не відповідає вимогам Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та Положенню про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03.04.1997 №30, оскільки розмір заробітної плати повинен встановлюватися на рівні заробітної плати відповідної категорії працівників ядерних установок АЕС, а саме заступника начальника цеху ДСП "Чорнобильська АЕС", звернулась до суду.

Під час розгляду справи, позивач стверджувала, що здійснення державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки на Чорнобильській АЕС передбачає необхідність відвідування різних об`єктів Чорнобильської АЕС, які знаходяться на території ДСП «Чорнобильська АЕС», у зв`язку із чим конкретне робоче місце для посад провідного спеціаліста та головного спеціаліста - державного інспектора Державної інспекції ядерного регулювання України на ЧЕАС визначити не можливо.

За висновком суду вище наведені твердження позивача є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 363, державна інспекція ядерного регулювання України (Держатомрегулювання) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ст.25 Закону України від 08 лютого 1995 року № 39/95-ВР "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державний нагляд за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки від імені органу державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки здійснюють державні інспектори з ядерної та радіаційної безпеки.

Згідно з пунктами 4, 6, 7 Положення про порядок оплати праці державних інспекторів з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою посередньо на ядерних установках, затвердженого наказом Міністерства праці України від 03 квітня 1997 року № 30, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 1997 року за № 202/2006, заробітна плата державних інспекторів встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок АЕС. Заробітна плата державних інспекторів нараховується за фактично відпрацьований час по нагляду безпосередньо на ядерній установці і включається в розрахунок середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження. Згідно з додатком до вказаного Положення посада головного спеціаліста - державного інспектора прирівнюється до заступника начальника цеху АЕС.

Частиною восьмою статті 25 вказаного Закону передбачено, що державним інспекторам з нагляду за ядерною та радіаційною безпекою безпосередньо на ядерних установках, які несуть відповідальність за повноту, достатність та обґрунтованість своїх вимог щодо ядерної та радіаційної безпеки цих установок, заробітна плата встановлюється на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників ядерних установок.

Отже, вказані приписи щодо оплати праці державних службовців поширюється виключно на тих державних інспекторів, які безпосередньо працюють на ядерних установках.

Також судом встановлено, що статтею 29 Кодексу законів про працю України визначається, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний:

1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Із наведеного припису Закону слідує, що на роботодавця покладається обов`язок щодо визначення робочого місця працівнику, якого прийнято на роботу, а отже закріплення робочого місця за відповідним працівником є обов`язковою умовою допуску останнього до виконання посадових обов`язків.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що місцем роботи колишнього працівника Інспекції з ядерної безпеки на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 було приміщення, яке розташоване на території адміністративно-побутового корпусу-1 ДСП «Чорнобильська АЕС», у якому вона здійснювала свої повноваження державного нагляду за дотриманням законодавства, умов виданих документів дозвільного характеру, норм правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки (т.2, а.с.128). Відвідування безпосередньо ядерної установки здійснювалося позивачем виключно під час проведення відповідних перевірок, що підтверджується статистичними даними проходів ОСОБА_1 в зону суворого режиму ДСП ЧАЕС та тебелями обліку робочого часу (т.2, а.с.144-217, 220-236).

Також, у судовому засідання представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 в межах виконання своїх обов`язків, відвідувала безпосередньо ядерну установку епізодично, про що на кожне таке відвідування їй видався уповноваженою особою відповідний дозвіл.

Суд констатує, що під час проведення судових засідань, позивач не надала суду логічних та обґрунтованих пояснень щодо того де безпосереднього вона здійснювала свою трудову діяльність поза межами періодичного відвідування ядерної установки.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом встановлено, що посада, яку обіймала ОСОБА_1 , головний спеціаліст-державний інспектор Державної інспекції з ядерної безпеки на ЧАЕС, не передбачала роботу безпосередньо на ядерній установці, оскільки робочим місцем позивача був виключно адміністративно-промисловий корпус-1 Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», а не безпосередньо сама ядерна установка.

Враховуючи те, що безпосереднім місцем роботи ОСОБА_1 була адміністративна будівля, а не сама ядерна установка, доводи наведені позивачем не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами справи, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.

VIII. Висновок суду

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

ІX. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 21 вересня 2020 р.