Справа № 280/4742/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року Справа № 280/4742/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
15 липня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача в частині невключення під час нарахування компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та невиплати позивачу;

стягнути з відповідача заборгованість у вигляді частини компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, в розмірі 4634,28 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду без участі/виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення суду по справі №280/534/20 відповідачем здійснено позивачу виплату компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, в розмірі 7607,94 грн. Разом з тим, під час звернення до відповідача, позивачем було з`ясовано, що розмір грошової компенсації було протиправно зменшено шляхом не включення до грошового забезпечення з якого проводиться обрахунок компенсації додаткової грошової винагороди військовослужбовцям НГУ, яку позивач отримував під час проходження служби. За таких обставин, позивач вважає, що йому недоплачено грошові кошти в розмірі 4634,28 грн., у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що ним у відповідності до положень чинного законодавства України та рішення суду у справі №280/534/20 проведено розрахунки з позивачем. Зазначає, що чинним законодавством передбачено нарахування щомісячної додаткової винагороди до винагороди за участь в АТО, в свою чергу, на інші виплати щомісячна додаткова винагорода не впливає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 24.10.2013 по 12.12.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 12.12.2017 №287 сержанта ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до частини 6 пункту «а» з урахуванням підпункту «ї» п. 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно Довідки №480 від 27.07.2017 ОСОБА_1 дійсно в період з 05.10.2016 по 08.12.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на Сході України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2020 по справі №280/534/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017.

На виконання рішення суду по справі №280/534/20, платіжним дорученням від 15.04.2020 №712 відповідачем перераховано позивачу грошові кошти в розмірі 7607,94 грн., в якості компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Позивач не погодився з розміром виплачених йому грошових коштів, а саме вважаючи, що під час розрахунку компенсації до складу грошового забезпечення протиправно не було включено додаткову грошову винагороду, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі Закон №2011).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.3 ст.9 Закону №2011, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Колегія суддів зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019 року у вищеозначеній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 №72 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (далі Інструкція №72), яка визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Так, пунктом 2 Інструкції №72 передбачено, що виплата винагороди здійснюється в таких розмірах:

1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення:

військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу;

військовослужбовцям підрозділів (загонів) спеціального призначення;

2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 Інструкції №72, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 4 Інструкції №72 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям у військових частинах за місцем служби.

Згідно пункту 5 Інструкції №72, виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Відповідно до пунктів 13, 14 Інструкції №72, командир (начальник) військової частини (установи) має право зменшувати розміри винагороди за:

порушення статутних правил несення служби;

особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки;

невиконання функціональних обов`язків, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на підрозділ завдань;

невихід на службу без поважних причин;

уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);

порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той календарний місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому стало відомо про такі порушення.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що позивачу на момент виключення зі списків особового складу військової частини додаткова винагорода передбачена Інструкцією №72 виплачувалась, доказів прийняття наказів про зменшення винагороди матеріали справи не містять.

Більш того, суд звертає увагу на те, що в Інструкції №72 визначено, що виплата передбачена цією Інструкцією носить щомісячний додатковий характер, а відповідно така виплата, відповідно до приписів статті 9 Закону №2011 та пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, повинна враховуватись до складу грошового забезпечення під час визначення розміру компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Посилання відповідача на пункт 11 Інструкції №72, відповідно до якого, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, суд відхиляє, оскільки такі положення не відповідають приписам акту вищої юридичної сили Закону №2011.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідачем не доведено правомірності дій щодо не включення до складу грошового забезпечення позивача, для обрахунку компенсації невикористаної додаткової відпустки, додаткової грошової винагороди, виплата якої передбачена Інструкцією №72 та яка носить щомісячний характер.

Разом з тим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги саме про стягнення грошових коштів в розмірі 4634,28 грн., як недоплаченої частини компенсації за невикористану додаткову відпустку, оскільки стягнуті можуть бути лише ті грошові кошти, які нараховані, проте не виплачені з певних причин.

В даному випадку, грошові кошти в розмірі 4634,28 грн. на користь позивача не нараховувались, а відповідно не підлягають відшкодуванню у порядку судового стягнення.

Також, позивачем під час обрахунку суми коштів належних до виплати не було враховано обов`язкові відрахування, у вигляді податків та зборів.

Належного та допустимого способу захисту порушеного права позивача, на переконання суду, буде досягнуто шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, із включенням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше проведених виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору під час звернення до суду із даним позовом, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині невключення під час нарахування ОСОБА_1 компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12.12.2017, із включенням до складу грошового забезпечення з якого обраховується компенсація щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова