Справа № 500/177/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/177/20 пров. № А/857/7471/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №500/177/20 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кременецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшого дільничного офіцера поліції Кременецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Костюк Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника,-

суддя в 1-й інстанції - Осташ А. В.,

час ухвалення рішення - 19.05.2020 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Кременецького відділення поліції ГУ НП в Тернопільській області, старшого дільничного офіцера поліції Кременецького відділення поліції ГУ НП в Тернопільській області Костюк Т. М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №076103 від 26 грудня 2019 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що саме вчинення ОСОБА_2 щодо неї домашнього насильства стало підставою для її звернення до Кременецького відділення поліції ГУ НП в Тернопільській області із заявою про винесення термінового обмежувального припису відносно кривдника (позивача). Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника, незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами по справі при винесенні термінового заборонного припису, за результатами оцінки ризиків, дотримано всіх вимог чинного законодавства та посадової інструкції. Крім того, 05 січня 2020 року термін дії термінового заборонного припису відносно ОСОБА_2 завершився, а тому такий заборонний припис як акт індивідуальної дії вичерпав свою дію, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування такого припису у судовому порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач та відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання 16 вересня 2020 року не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник апелянта подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак таке клопотання, враховуючи наведені в ньому причини неможливості явки в судове засідання, задоволенню не підлягає, оскільки останній у судовому засіданні 12 серпня 2020 року доводи апеляційної скарги підтримав повністю та надав пояснення по суті апеляційних вимог, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2019 року старший дільничний офіцер поліції Кременецького ВП ГУ НП у Тернопільській області Костюк Т. М. винесла терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №076103 у зв`язку з скоєнням ОСОБА_2 домашнього фізичного насильства в сім`ї відносно колишньої дружини ОСОБА_1 .

Згідно з вказаним терміновим заборонним приписом стосовно кривдника заборонено: вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 13 год. 55 хв. 26 грудня 2019 року до 13 год. 55 хв. 05 січня 2020 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вжиття заходів уповноваженими органами Національної поліції України щодо здійснення перевірки інформації про наявність підстав для винесення заборонного припису щодо позивача, а заповнення відповідачем форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства носило формальний характер, тому терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №076103 від 26 грудня 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 вказаного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються (п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з п.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з положеннями ч.1,2,5 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься у порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч.11 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Для реалізації цього положення Міністерством внутрішніх справ України видано наказ 01 серпня 2018 року №654 «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» (далі - Порядок №654).

Відповідно до п.2, 3 розділу ІІ Порядку №654 припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Згідно з п.5 Поряду №654 при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 24 грудня 2019 року про винесення термінового заборонного припису відносно кривдника, в якій вона навела неодноразові факти спричинення їй тілесних ушкоджень зі сторони її колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про винесення термінового заборонного припису відносно кривдника, слідчим відділом Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000538 від 20 грудня 2019 року за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 за місцем проживання заявниці: АДРЕСА_1 .

Крім того, представником ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи висновок експерта №23, зі змісту якого вбачається, що по факту порушеного кримінального провадження за №0000538 за заявою ОСОБА_1 , 1981 р.н., жительки АДРЕСА_1 про те, що 19 грудня 2019 року близько 23:00 год. ОСОБА_2 , 1965 р.н., житель с.Старий Почаїв Кременецького району, за місцем проживання заявниці спричинив останній тілесні ушкодження, проведено судово- медичну експертизу, якою підтверджується факт заподіяння ОСОБА_1 різного характеру тілесних ушкоджень та травм, а також зазначено, що у період з 31 грудня 2019 року по 20 січня 2020 року вона перебувала на лікуванні в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма 19.12.19р., струс головного мозку, відновний період з періодичними цефалгіями, астено-невротичним синдромом».

Також у матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 від 26 грудня 2019 року, які відібрані старшим дільничним офіцером поліції Кременецького відділення поліції ГУ НП в Тернопільській області Костюк Т. М. по факту розгляду заяви ОСОБА_1 від 24 грудня 2019 року.

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13 березня 2019 року №369/180, згідно з п.4,5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.2, 3 розділу ІІ Порядку №369/180 за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку №369/180).

Згідно з п.6 Порядку № 369/180, дві відповіді "Так" на запитання з №1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з №7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з №1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7 - 27 або жодної відповіді на запитання з №1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з №1 - 6 та на не більше ніж шість запитань з №7 - 27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді/Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

П.7 Порядку №369/180 передбачає, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених ч.2 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Як вбачається з Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 26 грудня 2019 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, відповідачем оцінено рівень безпеки як середній з урахуванням відповідей ОСОБА_1 "Так" на запитання №3, №10, та відповідей "Без відповіді/Невідомо" на запитання №4, №8, №18, №19, №21, №25, №26.

Така оцінка ризиків вчинення домашнього насильства відповідає приписам абз.2 п.6, п.7 розділу ІІ Порядку №369/180, а тому колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо винесення тимчасового заборонного припису стосовно кривдника.

З огляду на вказане, висновки суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вжиття заходів уповноваженими органами Національної поліції України щодо здійснення перевірки інформації про наявність підстав для винесення заборонного припису щодо позивача, а заповнення відповідачем форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства носило формальний характер, є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що старший дільничний офіцер поліції Кременецького відділення поліції ГУ НП в Тернопільській області Костюк Т. М. у спірних правовідносинах діяла відповідно та на виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року №654, Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13 березня 2019 року №369/180, тому оскаржуваний терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №076103 від 26 грудня 2019 року є правомірним і не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі №500/177/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 18 вересня 2020 року.