Справа № 640/5093/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ № 640/5093/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

від 29.12.2018р. №

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - Відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2019р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення. Так, позивач зазначив, що у квітні 2017 року позивачем було помилково складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні № 1 від 25.04.2017, № 2 від 25.04.2017 та № 3 від 25.04.2017 (загальний обсяг постачання 1 520 000,00 грн., загальна сума ПДВ 304 000,00 грн.). Господарські операції за вказаними податковими накладними не відбувались взагалі. Цей факт підтверджується «Взаєморозрахунками з покупцями» ФОП ОСОБА_1 за 2017 р. та актом звірки розрахунків за 2017 рік з ДП «АВТОМАЗ-Україна» ().

З метою виправлення помилки, а саме коригування сум податкових зобов`язань було складено розрахунки коригування № 1 від 25.04.2017, № 2 від 25.04.2017, № 3 від 25.04.2017 до податкових накладних, якими загальний обсяг постачання було зменшено на 1 520 000,00 грн. та відповідно суму ПДВ зменшено на 304 000,00 грн. Окрім того, податкові накладні та розрахунки коригування були зареєстровані у ЄРПН своєчасно, що підтверджується копіями квитанцій про реєстрацію ПН/РК. Податкові зобов`язання за помилково виписаними податковими накладними включено до рядка 1.1 декларації з ПДВ за квітень 2017 p., коригування податкових зобов`язань відображено у рядку 7 Декларації з ПДВ за квітень 2017р.

Отже, на думку позивача, висновок контролюючого органу про безпідставність коригування ПДВ за квітень 2017p., викладений у листі про розгляд заперечення та рішенні за результатом розгляду скарги не може вважатися обґрунтованим, а також суперечить встановленому нормами чинного законодавства порядку заповнення розрахунків коригування до податкових накладних. Помилка контролюючого органу, що полягає у неналежному застосуванні приписів чинного законодавства у спірних правовідносинах, не може бути належною підставою виникнення у позивача зайвих зобов`язань зі сплати ПДВ.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зазначив, що вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у квітні 2017 року було складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні № 1 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 000 грн., ПДВ 96 000 грн.), № 2 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 00 грн., ПДВ 96 000 грн.) і № 3 від 25.04.2017 (обсяг постачання 560 000,00 грн., ПДВ 80 000, 00 грн.). Загальна сума обсягу постачання за помилково виписаними податковими накладними 1 520 000,00 грн., загальна сума ПДВ 304 000,00 гривень. У подальшому ФОП ОСОБА_1 в квітні 2017 року було відкориговано ПДВ на суму 304 000,00 гривень. Було складено та зареєстровано розрахунки коригування кількісних та вартісних показників, в яких у графі причина коригування зазначено «зміна номенклатури». При цьому, будь-яких змін щодо сум компенсації вартості товарів/послуг, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, тощо, після постачання вказаних товарів/послуг не здійснювалось.

За посиланням відповідача, в акті перевірки констатовано, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п. 192.1. ст. 192 Податкового кодексу України в квітні 2017р. безпідставно кориговано ПДВ на загальну суму 304 000,00 гривень. В запереченні ФОП ОСОБА_1 зазначила, що у квітні 2017 р. було помилково складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні № 1 від 25.04.2017 р. (обсяг постачання 480 000,00 грн., ПДВ 96 000,00 грн.), №2 від 25.04.2017 р. (обсяг постачання 480 00,00 грн., ПДВ 96 000,00 грн.) і №3 від 25.04.2017 р. (обсяг постачання 560 000,00 грн., ПДВ 80 000, 00 гривень). Отже, оскільки фактично ФОП ОСОБА_1 зареєстровано розрахунки коригування кількісних та вартісних показників з зазначенням у графі №2 «зміна номенклатури», а не «помилка», як зазначає платник, тому зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за квітень 2017 року є безпідставними.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п.2 ч.1 ст.13, ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464), наказу ГУ ДФС у м. Києві №15938 від 24.10.2018 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 09.09.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 09.09.2016 по 31.12.2017.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16.11.2018 №17013 проведення перевірки продовжено на 5 робочих днів з 20.11.2018 по 26.11.2018.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 30.12.2018р. № -04-30/ НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:

1) п.187.1 ст.187 , п.192.1 ст.192, п.198.5 ст.198 ПК України - занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.10.2016 року по 31.12.2017 року на загальну суму 313 849,00 грн. у т. ч. в грудні 2016 р. 8 908,00 грн., в лютому 2017 р. 380,00 грн., в березні 2017 р. 187,00 грн., у квітні 2017 р. 304 187,00, у травні 2017 р. 187,00 грн.;

2) пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПК України - не утримано та перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплачених доходів фізичним особам у сумі 871 265,34 грн., у т. ч. 2016 р. 172 685,34 грн., 2017 р. 698 580,00 грн.;

3) пп.1.1, 1.2 та пп.1.4, п.16.1 підрозділу 10 розділу не утримано та перераховано до бюджету у загальній сумі 72 605,45 грн., у т. ч. 2016 р. 14 390,45 грн., 2017 р. 58 215,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись із висновками акту перевірки зверталася із зауваженням до Акту перевірки до ГУ ДФС у м. Києві.

Листом від 22.12.2018 року № 87332/Р/615-42-04-27, за результатами розгляду заперечень, ГУ ДФС у м. Києві вирішило розділ ІІ та ІІІ акту перевірки викласти у наступній редакції, зокрема, висновок, що документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.187.1 ст.187 , п.192.1 ст.192, п.198.5 ст.198 ПК України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.10.2016 року по 31.11.2017 року, на загальну суму 304 000,00 грн., у т.ч. в квітні 2017 року 304 000,00 грн.

Таким чином, листом ГУ ДФС у м. Києві від 22.12.2018 року № 87332/Р/615-42-04-27, за наслідками розгляду заперечення на акт перевірки, було його викладено в іншій редакції, в якому було залишено висновок про порушення позивачем вимог п.187.1 ст.187, п.192.1 ст.192, п.198.5 ст.198 ПК України щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 304 000,00 грн.

Отже, доводи позивача, що за наслідками розгляду скарги Акт перевірки від 30.12.2018р. № -04-30/ НОМЕР_1 було скасовано самим відповідачем, є необґрунтованими та безпідставними.

29 грудня 2018 року, на підставі вищевказаного Акту перевірки, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким нараховано позивачу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 304 000,00 гривень та штрафні санкції в розмірі 76 000,00 гривень, усього - 380 000,00 гривень.

На вказане податкове повідомлення-рішення 09.01.2019р. позивачем було подано скаргу до ДФС України, яка рішенням від 05.03.2019р. № 10644/6/99-99-11-05-01-25 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача від 29.12.2018р. № позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо змісту порушень, встановлених в ході перевірки, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У разі коли платником податку після реєстрації податкової накладної виявлено помилковість виписки такої накладної або інші недоліки, законодавцем передбачено певний алгоритм дій для платників податків, направлених на усунення розбіжностей в податковому обліку платника у такому випадку.

Так, згідно пункту 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Порядок складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі складання розрахунку коригування з метою виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, у розрахунку коригування зазначаються виправлені дані.

Підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України передбачено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок. Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Таким чином, у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг, виявленого після завершення процедури реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, та з метою виправлення допущеної помилки платник податків має право згідно пунктом 192.1 статті 192 ПК України скласти розрахунок коригування до помилково виписаної податкової накладної.

Як вбачається з Акту перевірки, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у квітні 2017 року було складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні №1 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 000,00 грн., ПДВ 96 000,00 грн.), №2 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 000,00 грн., ПДВ 96 000,, грн.) і №3 від 25.04.2017 (обсяг постачання 560 000,00 грн., ПДВ 80 000,00 грн.). Загальна сума обсягу постачання за помилково виписаними податковими накладними 1 520 000,00 грн., загальна сума ПДВ 304 000,00 грн.

У подальшому ФОП ОСОБА_1 в квітні 2017 року було кориговано ПДВ на суму 304 000,00 грн., а саме було складено та зареєстровано розрахунки коригування кількісних та вартісних показників, в яких у графі причина коригування зазначено «зміна номенклатури». При цьому, будь-яких змін щодо сум компенсації вартості товарів/послуг, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, тощо, після постачання вказаних товарів/послуг не здійснювалось.

В акті перевірки констатовано, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п. 192.1. ст. 192 ПК України в квітні 2017р. безпідставно кориговано ПДВ на загальну суму 304 000,00 грн.

Проте судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у квітні 2017 року було складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні № 1 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 000 грн., ПДВ 96 000 грн.), № 2 від 25.04.2017 (обсяг постачання 480 00 грн., ПДВ 96 000 грн.) і № 3 від 25.04.2017 (обсяг постачання 560 000,00 грн., ПДВ 80 000, 00 грн.). Загальна сума обсягу постачання за помилково виписаними податковими накладними 1 520 000,00 грн., загальна сума ПДВ 304 000,00 грн.

В той же день 25.04.2017 ФОП ОСОБА_1 було складено та зареєстровано у ЄРПН розрахунки коригування кількісних та вартісних показників, а саме до податкових накладних № 1 від 25.04.2017 на суму 480 000 грн., № 2 від 25.04.2017 на суму 480 00 грн., № 3 від 25.04.2017 на суму 560 000,00 грн.

Водночас, у вказаних рахунках коригування у графах № «причина коригування» позивачем зазначено «зміна номенклатури».

Отже, на переконання суду, оскільки фактично ФОП ОСОБА_1 зареєстровано розрахунки коригування кількісних та вартісних показників з зазначенням у графі №2 «зміна номенклатури», а не «помилка», як зазначає платник, тому зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за квітень 2017 року є безпідставними.

Стосовно посилання позивача в позовній заяві, як на підставу правомірності своїх дій, на лист ДФС України від 10.08.2017 № 1570/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, то суд зазначає, що за вказаним номером № 1570/6/99-99-15-03-02-15/ІПК Державної фіскальної служби міститься індивідуальна податкова консультація від 10.08.2017.

Водночас, у згаданій податковій консультації вказано, що згідно з підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПКУ, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: - постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; - отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг. Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної. Отже, якщо платником податку було помилково визначено податкові зобов`язання у податковій звітності з ПДВ та складено і зареєстровано в ЄРПН податкову накладну, то такі податкові зобов`язання підлягають коригуванню на підставі розрахунку коригування до такої податкової накладної, зареєстрованого у ЄРПН особою, на яку було складено таку податкову накладну.

Пунктом 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 N 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за N 137/28267, визначено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 ПКУ постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Отже, якщо платником податку було помилково визначено податкові зобов`язання у податковій звітності з ПДВ та складено і зареєстровано в ЄРПН податкову накладну, то такі податкові зобов`язання підлягають коригуванню на підставі розрахунку коригування до такої податкової накладної, зареєстрованого у ЄРПН особою, на яку було складено таку податкову накладну.

У той же час, у податковій консультації не вказано, що у випадку помилкового складання податкової накладної, слід вказувати причину коригування «заміна номенклатури».

Крім того, в силу приписів п. 52.2. ст. 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Позивачем не надано суду доказів, що вказана податкова консультація надавалась за його запитом.

Відповідно до п.п 54.3.2. п. 54.3 ст. 54 ПК України дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення не допустив порушень податкового законодавства України.

Стосовно посилання позивача в позовній заяві на порушення Державною фіскальною службою України порядку розгляду скарг та не зазначення мотивів, з яких відхилена скарга, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно з п. 56.9 ст. 56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Отже, законодавець чітко встановив алгоритм дій податкового органу в ході розгляду скарги платника податків у порядку статті 56 ПК України і наслідки його недотримання. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019р.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що 09.01.2019 позивачем було подано до ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № від 29.12.2018р.

Рішенням ДФС України від 23.01.2019р. № 3412/6/99-99-11-05-01-25 продовжено строк розгляду скарги.

Рішенням ДФС України від 05.03.2019р. № 10644/6/99-99-11-05-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві № від 29.12.2018р. залишено без змін.

Відповідно до доданої до даного рішення ксерокопії поштового конверту № 596, рішення ДФС України від 05.03.2019р. було надіслано позивачу 05.03.2019р.

Отже ДФС України були дотримано строк розгляду скарги визначений приписами п. 56.8 та п. 56.9 ст. 56 ПК України. Також вказане рішення містить мотиви його прийняття.

Суд відхиляє, як необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами, доводи позивача щодо відсутності у рішенні ДФС України від 05.03.2019р. № 10644/6/99-99-11-05-01-25 мотивів, з яких воно прийняте, оскільки зазначене рішення містить детальний опис порушення податкового законодавства в частині безпідставного коригування ПДВ, встановленого перевіркою, первинних та інших документів, використаних під час розгляду скарги позивача, та законодавства, яким керувалась Державна фіскальна служба України приймаючи рішення по суті скарги.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача в цій частині як необґрунтовані.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій