Справа № 460/6941/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

21 вересня 2020 року м. Рівне №460/6941/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді С.А. Борискін, розглянувши заяву позивача по справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про забезпечення позову,
В С Т А Н О В И В :

18.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, орієнтовною площею 0, 6931 гектара, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 06.03.2020 № 17-1039/16-20-СГ;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, орієнтовною площею 0, 6931 гектара, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

-визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території села Орв`яниця (заріка), урочище "грушечка";

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 31.08.2020 № 194 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, орієнтованою площею 2,0 гектара із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території села Орв`яниця (заріка), урочище "грушечка";

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території села Орв`яниця (заріка), урочище "грушечка".

Також 18.09.2020 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру в Рівненській області та Соломіївській сільській раді Дубровицького району Рівненської області вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення стосовно земельної ділянки для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території села Орв`яниця (заріка), урочище "грушечка", щодо якої ОСОБА_1 подане клопотання від 18.05.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га є безпідставною та незаконною, порушує його законні права та інтереси, оскільки перешкоджає у реалізації його законного права на отримання земельної ділянки, гарантоване державою першочергово як учаснику бойових дій. Вказував, що на сьогоднішній день існує велика ймовірність того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області в подальшому можуть бути вчинені дії для передачі у власність вказаної земельної ділянки іншим особам, що потім може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, для відновлення своїх прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль. Наголошував, що вжиття таких заходів спрямоване на збереження існуючого становища до вирішення справи. Просив заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.05.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території села Орв`яниця (заріка), урочище "грушечка".

Листом від 19.06.2020 №Б-1611/0-178/0/94-20 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повідомило, що позивачу відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що громадянину ОСОБА_1 наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 06.03.2020 № 17-1039/6-20-СД надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, орієнтованою площею 0,6931 гектара, з цільовим призначанням - для ведення особистого селянського господарства.

31.08.2020 відповідачем прийнято наказ №194, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, орієнтованою площею 2,0 гектара із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з підстав невідповідності вимогам частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаними діями та рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами ч.2 ст.151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

З аналізу наведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до позовної заяви та клопотання докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Обґрунтування позивача, викладене у заяві про забезпечення позову, ґрунтується лише на його припущеннях про порушення відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень та ймовірності передачі спірної земельної ділянки іншим особам.

Суд зазначає, що з даної заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності оскаржуваних рішень відповідача.

Подання адміністративного позову, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, правомірність оскаржуваного рішення встановлюється судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваних рішень нормам законодавства, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

На переконання суду, задоволення вказаної заяви фактично є вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст.150-157, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу складено 21.09.2020

Суддя С.А. Борискін