Справа № 826/5962/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
16 вересня 2020 року м. Київ № 826/5962/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Київського міського військового комісаріату про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі відповідач-1), Київського міського військового комісаріату (надалі відповідач-2) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема позивач просив суд:
визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ у м.Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування та перерахунку середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення визначених законодавством із розмірів встановлених для основних видів грошового забезпечення на час виникнення права на перерахунок пенсії;
зобов`язати Головне управління ПФУ у м.Києві провести перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії із врахуванням розміру середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення у складі надбавок, премії та допомог встановлених чинним на час виникнення права на перерахунок законодавством, а саме: надбавки за службу в умовах режимних обмежень (20% ПО), надбавки за особливості проходження служби (95% ПО+ОВЗ+НВР), премії (25% ПО), допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (по 1/12 ГЗ), розрахованим із розмірів основних видів грошового забезпечення встановлених законодавством на час виникнення права на перерахунок. А також, із урахуванням максимального відсоткового її розміру на час призначення (90%) та без обмежень її максимального розміру;
визнати неправомірними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови у складанні і наданні довідки та зобов`язання скласти і надати/надіслати довідку, відносно ОСОБА_1 , за формою встановленою частиною із 05.03.2019 редакцією додатка другого Порядку затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 №45 та зобов`язання ГУ ПФУ в м.Києві, із 05.03.2019 виплачувати пенсію у повному розмірі і врахувати надану після зазначеної дати відповідну довідку.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.06.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вимог щодо проведення перерахунку із 01.01.2018 пенсії з урахуванням максимального відсоткового її розміру.
Заяву обґрунтовано тим, що судом досліджено однак не вирішено питання даної вимоги.
З огляду на те, що рішення в адміністративній справі ухвалено в письмовому провадженні, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду заяви також в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Отже, як вбачається з вищевикладеного, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (третьої особи), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.
З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.
Дослідивши заяву позивача про винесення додаткового судового рішення в частині протиправного зменшення розміру пенсії з 83% до 70%, суд зазначає наступне.
У рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний Суд України роз`яснив, що поняття охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.
Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.
Судом встановлено, що вимога щодо проведення перерахунку із 01.01.2018 пенсії з урахуванням максимального відсоткового її розміру не була заявлена позивачем при поданні позовної заяви. Крім того, при вирішенні та дослідження матеріалів справи, судом вирішено відмовлено в задоволенні позову.
Враховуючи викладені обставини, заява позивача про винесення додаткового рішення, задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 241, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ухвалив:
У задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №826/5962/18 відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до статті 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій