Справа № 569/11592/20
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Панчелюги К.М.,

представника відповідача Немеришиної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеназваним позовом про скасування постанов серії 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року та 1АВ № 00442335 від 06.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що вона не керувала т/з при вказаних в оскаржуваних постановах обставинах, оскільки т/з Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 перебував у її розпорядженні до 30 травня 2015 року. 30 травня 2015 року в присутності приватного нотаріуса за довіреністю був переданий у повне розпорядження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки з 2015 року позивач не керує і не користується цим т/з, а відтак і не вчиняла зазначені правопорушення, а тому її вина не встановлена.

Працівником поліції, під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, не встановлено особу, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, при вказаних в оскаржуваних постановах обставинах.

З цих підстав, позивач просить постанову про накладення на неї адміністративних стягнень скасувати.

31 серпня 2020 року на адресу суду відповідачем спрямовано відзив на адміністративний позов, згідно якого представник відповідача категорично заперечує доводи позивача, та в задоволенні позову просить відмовити з огляду на наступне.

Правопорушення скоєні 06.07.2020 року та 09.06.2020 року були зафіксовані технічними засобами Каскад 032-1219 та 031-1219 відповідно, які відповідають вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі інтернет за посиланням, яке наводиться у відзиві.

Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , є три фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення (відеозапис правопорушення та три фотокартки з зображенням транспортного засобу), розміщені в мережі Інтернет за посиланням, яке також наводиться у відзиві. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення.

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП, статтям 72, 73, 74, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

У відзиві представник відповідача навів нормативно-правове обґрунтування фіксації порушень Правил дорожнього руху в автоматичному режимі, посилаючись на положення: Конституції України, КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Правила дорожнього руху України.

По твердженню відповідача згідно ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів в наявності є інформаціє лише про ОСОБА_1 , як власника автомобіля Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , то саме вона і несе відповідальність за допущене порушення: перевищення встановленого обмеження швидкості руху.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у позові.

Представник позивача пояснила, що станом на день вчинення, вказаних правопорушень позивач не була належним користувачем транспортного засобу, оскільки 30 травня 2015 року в присутності приватного нотаріуса за довіреністю був переданий у повне розпорядження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Тобто позивач фізично не могла і не була у тому місці, що зазначене в постановах.

Представник позивача звернула увагу, що станом на час передачі позивачем транспортного засобу третім особам у повне розпорядження на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі № 862 такої норми як ст.14-2 КУпАП не існувало, лише 14.07.2015 року були внесені зміни в КУпАП, а застосування фіксації порушень ПДР в автоматичному режимі взагалі розпочалося 01.06.2020 року.

А відтак вважає, що суб`єктом вказаного правопорушення як належний користувач є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який на відповідній правовій підставі керує, розпоряджається зазначеним т/з.

Усі зазначені обставини і надані суду докази, на думку представника позивача є достатніми, належними і допустимими, які спростовують винуватість позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, про які зазначено в постановах серії 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року та 1АВ № 00442335 від 06.07.2020 року.

Позивач не може нести адміністративну відповідальність за те, що він фактично не вчиняв.

З цих підстав представник позивача просила адміністративний позов задовольнити, постанови серії 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року та 1АВ № 00442335 від 06.07.2020 року - скасувати, провадження по справах закрити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив, поданий суду, наполягав відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи доводи позивача та його представника пояснила, що ДПП не погоджується з доводами позивача і представника позивача, та категорично заперечує. Оскільки згідно Єдиного Державного реєстру користувачів т/з власником цього автомобілю значиться саме ОСОБА_1 , то саме вона несе відповідальність за допущене порушення, та відповідно постанови винесені на ім`я ОСОБА_1

14.02.2015 року були внесені зміни в КУпАП, та доповнено кодекс ст.14-2, яка визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Відомості про належного користувача були перевірені поліцейським в Єдиному державному реєстру транспортних засобів, яким виявився саме позивач, відомості про іншу особу в реєстрі відсутні, тому постанова була складена саме на ОСОБА_1 . Поліцейський, який зафіксував правопорушення у вигляді перевищення швидкості руху не зобов`язаний доводити і встановлювати особу, яка перебувала за кермом т/з, що допустив порушення.

На підставі наданих пояснень, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, та відповідні положення Конституції України, Правил дорожнього руху України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до частини 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

В ч.1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що т.в.о. інспектором ВУСАФППДР УБДР Департаменту патрульної поліції Беспалько Г.М. 09.06.2020 року винесено постанову серії 1АВ №00078091 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 09.06.2020 року невизначена особа, керуючи транспортним засобом Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , за адресою М05 Київ - Одеса 28 км + 450 м перевищила встановлене обмеження швидкості руху, чим порушила п.12.9. «б» ПДР України.

Судом встановлено, що поліцейським Департаменту патрульної поліції Пориваєвим І.О. 06.07.2020 року винесено постанову серії 1АВ №00442335 від 06.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення 1АВ №00442335 від 06.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 06.07.2020 року невизначена особа, керуючи транспортним засобом Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , за адресою М05 Київ - Одеса 28 км + 870 м перевищила встановлене обмеження швидкості руху, чим порушила п.12.9. «б» ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_1 як власника вищезазначеного т/з за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів притягнуто 09.06.2020 року та 06.07.2020 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідачем до відзиву додано інформацію про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вигляді трьох фотокарток з зображенням автомобілю Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 .

На фотознімках міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме:

- дата та час вчинення правопорушення;

- місце вчинення правопорушення;

- географічні координати місця вчинення правопорушення;

- фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку;

- швидкість руху автомобіля, км/год;

- обмеження (перевищення) швидкості, км/год;

- напрямок руху автомобіля.

Разом з цим, для повноти інформації необхідної для однозначного висновку про вчинене правопорушення, відповідачем не надано суду інформації підтверджуючої наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», а також дорожніх знаків 5.70 «Фото- відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на ділянці дороги автошляху М05 Київ - Одеса 28 км + 450 м та на ділянці дороги автошляху М05 Київ - Одеса 28 км + 870 м.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку.

Пунктом 12.9.б) Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. № 8073-X (КУпАП), а саме ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, … - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14 липня 2015 року було доповнено КУпАП статтями щодо порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі, а також внесені зміни до інших профільних законів.

Відповідними змінами КУпАП доповнено статтею 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи, на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Так, згідно ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1 - 279-4 КУпАП та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, …, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі №13 від 13.01.2020 року, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оглянутої в судовому засіданні довіреності ОСОБА_1 , уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожний з яких має право самостійно, незалежно один від одного, розпоряджатися (а саме: зняти з обліку в органах ДАІ, продати за ціну та на умовах йому відомих, обміняти) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого Центр ДАІ 5601 05.08.2014 року, транспортним засобом марки Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 .

На час передачі ОСОБА_1 зазначеного транспортного засобу гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , КУпАП не містив положень щодо адміністративної відповідальності за порушення, зафіксовані в автоматичному режимі, які були прийняті набагато пізніше: 14.07.2015 року, а запуск системи автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху розпочався 01.06.2020 року.

Позивач не знав і не міг знати про те, що в майбутньому відбудуться такі зміни в законодавстві, і що це негативно вплине на його права та обов`язки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 передала управління належним їй транспортним засобом на відповідній правовій підставі, оформивши довіреність, яка посвідчена нотаріально.

Тому, належним користувачем т/з Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 на відповідній правовій основі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Тобто позивач фізично не могла і не була у тому місці, що зазначене в постановах.

Як вбачається з постанов серії 1АВ № 00078091 та 1АВ № 00442335 дійсно встановлено факт перевищення встановленого обмеження швидкості особою, яка керувала т/з Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , проте не є доведена саме вина позивача, що прямо суперечить одній із норм викладених у ст. 280 КУпАП.

Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 (надалі Порядок), яким визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, … або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.п. 3 пункту 3 Порядку підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:

- оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом.

Однин із наступних розділів зазначеного Порядку містить положення про порядок «Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом».

А саме згідно п.27 - внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.

Пункт 28. До сервісного центру МВС подаються:

1) заява за формою згідно з додатком 3;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

3) документ, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи;

4) довідка про реєстрацію місця проживання - у разі відсутності в документі, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи, відомостей про зареєстроване місце проживання на території України;

5) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

6) довідка про звернення за захистом в Україні (для осіб, які звернулися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту);

7) відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

8) посвідчення водія, яке підтверджує право керування транспортним засобом відповідної категорії, який зазначено у заяві, - якщо право керування підтверджується посвідченням водія іноземної держави;

9) нотаріально посвідчена довіреність на право користування транспортним засобом.

Пункт 29 - внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом, здійснюється також через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС, шляхом заповнення електронної заяви за формою згідно з додатком 3 із застосуванням кваліфікованого електронного підпису належного користувача та прикріпленням до такої заяви відсканованої нотаріально посвідченої довіреності.

Таким чином, зазначені положення вказаного Порядку чітко визначають, що усі дії про внесення належного користувача транспортного засобу мав би здійснити саме користувач т/з, а не його власник.

В даному випадку, вказані дії мали би зробити гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на ім`я яких була оформлена нотаріально посвідчена довіреність.

А відтак, безпідставними є твердження представника відповідача, що

- суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності,

- в даному випадку тільки позивач, як особа за якою зареєстровано транспортний засіб, має право визначати, як використовувати транспортний засіб: особисто або передавати право керування іншим особам,

- позивач, за яким зареєстровано транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки) міг та повинен був передбачити наслідки, які настали внаслідок перевищення даним автомобілем встановлених обмежень швидкості руху.

Суд вважає, дані твердження представника відповідача такими, які суперечать та не відповідають положенням названого Порядку.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію Конвенції» від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що слід поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Приймаючи до уваги, що доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не надано, в судовому засіданні встановлено належного користувача т/з Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , якими є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , скасування оспорюваної постанови із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 91, 241-246, 250, 251, 255, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанов про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії 1 АВ № 00078091 від 09.06.2020 року.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00078091 від 09.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00442335 від 06.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Рівненській області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Восьмий апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста, б. 3.

Суддя Н.Г. Кучина