Справа № 640/4227/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4227/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України, оформлене протоколом від 17.01.2020 № 1 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності другої групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму на 01 січня 2019 року з урахуванням виплаченої раніше суми.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки зазначену не отримував, а отримував одноразову допомогу внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. При цьому, позивач вказує, що не просить виплатити дві одноразові допомоги, а фактично звернувся за доплатою одноразової грошової допомоги.
У тексті апеляційної скарги позивач просить здійснювати розгляд справи за його участі.
Щодо заявленого позивачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
09 вересня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства у справах ветеранів України, в якому відповідач підтримує позицію суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах поліції. Позивача звільнено зі служби в поліції 17.11.2017 через хворобу, що підтверджується наказом від 17.11.2017 № 1301 о/с.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.05.2018 серії АВ № 0215783 після первинного огляду позивачу встановлено другу групу інвалідності з 14.05.2018 із причиною інвалідності: «захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції». Також, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 14.05.2018 серії АГ № 0007594 позивачу було встановлено 70% втрати професійної працездатності.
Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, у розмірі 158580,00 гривень у 2018 році.
Постановою медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 02.05.2019 № 13/19 позивачу було встановлено захворювання яке, «так пов`язане із захистом Батьківщини».
Після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією згідно довідки від 19.06.2019 серії АВ № 0032257 позивачу було безстроково встановлено другу групу інвалідності з 19.06.2019, однак було змінено причину інвалідності на: «захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини».
Крім того, 23 травня 2015 року Позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , а 01 липня 2019 року позивачу видано посвідчення особи з інвалідністю другої групи внаслідок війни.
Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
Головне управління Національної поліції у м. Києві листом від 16.07.2019 № Ж-1299-ОП/125/05/11-2019 повідомило позивача про відсутність підстав для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, оскільки позивач вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції на підставі Закону України «Про Національну поліцію», тоді як якщо особа має право на отримання грошової допомоги за різними підставами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.
У подальшому, позивач звернувся з аналогічною заявою про виплату грошової допомоги до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, правонаступником якої є Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України.
Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України листом від 24.01.2020 № 704/02/07.1-20 повідомило ОСОБА_1 , що рішенням, оформленим протоколом від 17.01.2020 № 1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з тим, що позивачем раніше вже було отримано одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що оскільки позивачу не встановлювалась група інвалідності, а лише відбулась зміна причини інвалідності, при цьому позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551) особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 11-13 частини другої статті 7 Закон № 3551) до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
- військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (далі - Порядок №336).
У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.
Згідно підпункту 4 Порядку №336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
За змістом листа Головного управління Національної поліції у місті Києві, позивач отримав одноразову грошову допомогу у сумі 158 580,00 грн. відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Нормами пункту 4 частини 1 статті 97 вищевказаного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Згідно пункту 9 розділу IV Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 у разі коли одержувачі ОГД одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу у 2018 році Головним управлінням Національної поліції у місті Києві призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції у сумі 158 580,00 грн.
Постановою медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 02.05.2019 № 13/19 позивачу було встановлено захворювання «так пов`язане із захистом Батьківщини». Після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією згідно довідки від 19.06.2019 серії АВ № 0032257 позивачу було безстроково встановлено другу групу інвалідності з 19.06.2019, однак було змінено причину інвалідності на: «захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини».
Тобто, має місце зміна причин інвалідності, нова група інвалідності позивачу не встановлювалася.
Разом з тим, відповідно до положень Закону №3551, право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язано із встановленням інвалідності, а не зміною її причини.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є правильними.
Згідно з пунктом 8 Порядку №336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.
Так, пункту 9 Порядку №336 передбачено, що міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих території та внутрішньо переміщених осіб України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 21.09.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна,