Справа № 160/1868/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Справа № 160/1868/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової Анжеліки Григорівни, поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова Олександра Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними,-
17.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової Анжеліки Григорівни, поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова Олександра Андрійовича, в якій, з урахуванням уточнень від 07.07.2020 року, просить:
- визнати дії інспектора поліції Бєлікова Олександра Андрійовича під час складання протоколу серії ОБ №134295 від 24.08.2019 року та Красільнікової Анжеліки Григорівни під час складання протоколу серії ОБ №213165 від 28.08.2019 року відносно ОСОБА_1 незаконними та неправомірними (а.с. 134-144).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 31.03.2020 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 31).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 28.04.2020 року враховуючи запровадження на території м. Дніпро обмежувальних протиепідемічних заходів у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, продовжено строк розгляду даної адміністративної справи до 29.06.2020 року (а.с. 55-56).
Також, ухвалою суду від 28.04.2020 року залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції (а.с. 60).
02.07.2020 року представником третьої особи подані письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач, який керував транспортним засобом 24.08.2019 року та 28.08.2019 року був зупинений поліцейськими з правових підстав. Після спілкування з позивачем поліцейськими було встановлено, що останній керував транспортним засобом, перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння. Тож, наявність у позивача, як водія транспортного засобу, ознак наркотичного сп`яніння, про що зазначено у рапорті та протоколі про адміністративне правопорушення, зумовили виникнення у поліцейських обов`язку щодо проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Однак, позивач проїхати до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку в обох випадках відмовився, про що було складено відповідні протоколи про адміністративні правопорушення згідно з вимогами чинного законодавства. Отже, під час оформлення адміністративних матеріалів за ст. 30 КУпАП відносно позивача, поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Жодних дій, які б виходили за межі наданих повноважень, поліцейськими не вчинялось, що підтверджується, зокрема, тим, що позовна заява не містить в собі посилань на такі обставини. Самі ж постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська не встановлюють відсутності фактів відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння як такого, а судом зазначено лише про відсутність можливості встановити факти такої відмови на підставі наявних адміністративних матеріалів. При цьому, відповідно до вказаних судових рішень справи закриті у зв`язку з недоведеністю вини позивача в інкримінованих правопорушеннях, а не у зв`язку із встановленням судом відсутності фактів відмови позивача від проведення вказаного огляду. Також, зазначені постанови суду не встановлюють фактів незаконності складення поліцейськими відносно позивача протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, а містять лише інформацію про наявні, на думку суду, недоліки з оформлення таких протоколів. При цьому, навіть якщо припустити, що такі недоліки в заповненні протоколів про адміністративні правопорушення дійсно мали місце, дана обставина жодним чином не впливає на висновок поліцейських щодо наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, та, відтак, щодо необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача. Звертала увагу суду, що обставини, щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення під час розгляду відповідних справ відносно позивача про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судом не досліджувались, поліцейські, які збирали відповідний адміністративний матеріал, та свідки відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння до судових засідань не викликались та пояснень в судових засіданнях не надавали, та такі обставини не були предметом розгляду по справі, що в свою чергу зумовлює неможливість надання судом, яким розглядались справи про адміністративні правопорушення, оцінки діям поліцейських під час оформлення відповідного адміністративного матеріалу. Таким чином, будь-які підстави для задоволення зазначеної позовної вимоги відсутні (а.с. 100-105).
13.07.2020 року до суду від відповідача - заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової Анжеліки Григорівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на доводи, які є аналогічні доводам викладеним третьої особою у поясненнях на позов (а.с. 148-152).
Також, 13.07.200 року до суду від відповідача - поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова Олександра Андрійовича надійшла заява, в якій останній зазначає, що на час зазначених у позовній заяві подій, він дійсно проходив службу в управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, однак пізніше був переведений для подальшого проходження служби до іншого підрозділу Департаменту патрульної поліції, а саме до управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, та на теперішній час займає посаду поліцейського роти №3 батальйону №3 полку 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції. При цьому, повністю підтримав доводи, викладені іншим відповідачем у відзиві на позов та третьою особою у письмових поясненнях.
Позивач в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу за їх відсутності в письмовому провадженні.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяви позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, відсутності відповідачів та представника третьої особи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 24.08.2019 року інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Бєліковим О.А. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .
Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 24.08.2019 року о 01 год. 42 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ Ланос», д/н НОМЕР_2 , рухався в районі буд. № 44-б по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро з явними ознаками наркотичного сп`яніння (нечітка мова, зіниці очей не реагують на світло), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також, судом встановлено, що 28.08.2019 року інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Красільніковою А.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .
Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 28.08.2019 року о 12 год. 45 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ», д/н НОМЕР_2 , рухався в районі буд. № 2 по вул. Феодосіївська в м. Дніпро з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважаючи дії працівників поліції, зокрема, заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової А.Г. , поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова О.А., з приводу незаконного зупинення, обшуку та подальшого складання протоколів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 580 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до змісту статті 31 Закону № 580 поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Виключний перелік підстав для зупинення поліцейським транспортного засобу передбачений частиною 1 статті 35 Закону Україну «Про Національну поліцію», відповідно до якої: поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:
а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;
б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;
в) гучномовного пристрою;
г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.
Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки (пункт 8.9 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до Правил дорожнього руху України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Крім того, згідно ч.4, ч.5 ст.34 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:
1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;
2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб;
3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.
Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.
Відповідно до норми ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.
Зазначене повністю кореспондується з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що перелік підстав для зупинення поліцейським транспортного засобу є вичерпним.
Разом з тим, відповідачами на підтвердження обставин зазначених у відзиві на позов, не наведено обгрунтованих доводів того, що стало причиною зупинки транспортного засобу, яким керував позивач 24.08.2019 року та 28.08.2019 року, відсутні такі посилання і у складених протоколах про адміністративні правопорушення.
Так, із складених поліцейськими рапортів вбачається, що позивач порушив правила дорожнього руху, однак за яких обставин, де і коли не зазначено.
При цьому, до матеріалів даної справи не долучено будь-яких постанов про накладення адміністративного стягнення на підтвердження цього факту.
Таким чином, відповідачами в ході розгляду справи не було доведено законність зупинки транспортного засобу позивача 24.08.2019 року та 28.08.2019 року.
Крім того, враховуючи той факт, що відносно позивача були складені протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідачами в ході розгляду справи не надано відповідних доказів відсторонення позивача від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що останній після складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, продовжив керування транспортним засобом.
З викладеного вбачається, що працівниками поліції не було виконано вимог ст. 266 КУпАП та порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.
Також, відповідачами не було вчинено дій щодо тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП.
Крім того, з пояснень відповідачів вбачається, що позивач відмовився від відповідного освідчення на стан наркотичного сп`яніння, разом з тим, протоколів про адміністративне правопорушення за ухилення від огляду на стан сп`яніння останніми складено не було.
Також, не є зрозумілим, чи було в обох випадках позивача доставлено до медичного закладу для визначення стану сп`яніння, де останній відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідачів під час складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення, містять формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Так, згідно протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 24.08.2019 року та 28.08.2020 року керуючи автомобілем «ЗАЗ Ланос», д/н НОМЕР_2 , рухався з явними ознаками наркотичного сп`яніння (нечітка мова, зіниці очей не реагують на світло), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, судом у постановах про закриття провадження зазначено, що з досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння. Крім того, в поясненнях свідків відсутня інформація з-приводу конкретного способу вчинення протиправного діяння, який ставиться у провину ОСОБА_1 складеним відносно нього протоколом, а саме не вказано від якого саме огляду відмовляється водій, на місці зупинки, чи від освідчення в закладі охорони здоров`я. Дані пояснення містять лише загальні відомості з приводу відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, тобто встановити конкретні дії особи щодо ухилення від огляду є неможливим, в той час коли відповідно до порядку встановленого Законом, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності повинно бути запропоновано пройти огляд спочатку на місці за допомогою спеціального технічного засобу, потім в закладі охорони здоров`я, і якщо така особа відмовляється від відповідного освідчення, то щодо неї повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від огляду на стан сп`яніння.
Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_1 за відмову від проходження освідчення на стан сп`яніння.
Крім того, в матеріалах адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.
Слід також враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав був зупинений водій ОСОБА_1 , в рапорті поліцейського вказано, що останній порушив правила дорожнього руху, однак за яких обставин, де і коли зазначено не було, при цьому до матеріалів даної справи не долучено будь-яких постанов про накладення адміністративного стягнення на підтвердження цього.
Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані по справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, постановами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2019 року та від 23.09.2019 року встановлено факт того, що дії співробітників поліції були упередженими та такими, що порушили порядок огляду водія на стан сп`яніння.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, будь-яких доказів щодо правомірності своїх дій під час складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідачами під час розгляду даної справи не надано.
Так, в матеріалах справи відсутні докази, щодо законності підстав зупинки позивача 24.08.2019 року та 28.08.2019 року, також відсутні докази про тимчасове затримання транспортного засобу відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП.
Крім того, в адміністративних матеріалах відсутні відомості про те, що позивача в обох випадках було доставлено до медичного закладу для визначення стану сп`яніння, де останній відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння. В адміністративних матеріалах відсутні відомості про складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено законності своїх дій під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В той же час, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме: визнання дій інспектора поліції Бєлікова Олександра Андрійовича під час складання протоколу серії ОБ №134295 від 24.08.2019 року та Красільнікової Анжеліки Григорівни під час складання протоколу серії ОБ №213165 від 28.08.2019 року відносно ОСОБА_1 незаконними та неправомірними, суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною 1 статті 5 КАС України.
Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, суд, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, а у спірних правовідносинах є достатнім, повним та необхідним (ефективним), а саме: визнання протиправними дії заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової Анжеліки Григорівни та поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова Олександра Андрійовича під час виконання ними службових обов`язків, що полягали у складанні відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення від 24.08.2019 року та 28.08.2019 року.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності дій відповідачів, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 841,00 грн., понесені позивачем згідно квитанції від 13.02.2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії заступника командира взводу 2 роти 2 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Красільнікової Анжеліки Григорівни та поліцейського взводу 1 роти 3 Батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Бєлікова Олександра Андрійовича під час виконання ними службових обов`язків, що полягали у складанні відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення від 24.08.2019 року та 28.08.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець