Справа № 460/1182/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
21 вересня 2020 року м. Рівне №460/1182/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді адміністративна справа № 460/1182/20 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.
У період зупинення провадження у справі, відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та 6 мінімальних пенсій відповідно, за віком за період з 14 січня 2009 року без зазначення кінцевої дати. В обґрунтування поданого клопотання відповідач покликається на те, що спір між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому останній перебував на обліку, в названій вище частині позовних вимог вже вирішений постановами Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10 та Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11, які набрали законної сили.
Також відповідач подав до суду клопотання про заміну первісного відповідача на належного - Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області. Вказане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440 «Про погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», з метою реалізації пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зобов`язання щодо нарахування коштів було покладено на Казначейську службу України. Тобто, виплата коштів на виконання постанов Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10 та Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11 здійснюватиметься Державною казначейською службою.
Також, відповідачем подане клопотання про витребування доказів у Державної казначейської служби України, а саме: документів, що підтверджують дату та суми коштів, виплачених позивачу на виконання постанов Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10 та Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11.
Суд звертає увагу на те, що КАС України, не визначений порядок вирішення клопотань про закриття провадження в адміністративній справі, заміну первісного відповідача на належного відповідача, а також витребування доказів, в тому числі щодо обов`язкового розгляду таких клопотань в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 166 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
З огляду на вказане, суд вважає за можливе здійснити розгляд поданих відповідачем клопотань без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу клопотання про закриття провадження у справі, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Предметом спору в даній адміністративній справі є: 1) визнання за позивачем права на отримання 6 мінімальних пенсій за віком, 50 % додаткової пенсії від її мінімального розміру та права на щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням продуктів харчування в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати як особою з інвалідністю ІІІ групи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно зі статтями 37, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 7 лютого 2008 року; 2) визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку та виплати 6 мінімальних пенсій за віком, 50 % додаткової пенсії від її мінімального розміру та щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно зі статтями 37, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 7 лютого 2008 року; 3) зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, 6 мінімальних пенсій за віком, 50 % додаткової пенсії від її мінімального розміру та щомісячну грошову допомогу в зв`язку з обмеженням продуктів харчування в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно зі статтями 37, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою, тобто з 7 лютого 2008 року; 4) зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належної державної та додаткової пенсій з урахуванням проведених виплат, які були нараховані відповідно до постанови Володимирецького районного суду від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10, однак своєчасно не виплачені.
Судом встановлено, що в провадженні Володимирецького районного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 2-а-66/10 за позовом, зокрема, ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі, про визнання протиправною відмови Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі провести ОСОБА_1 перерахунок пенсій у відповідності до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі нарахувати та виплатити користь ОСОБА_1 пенсії в розмірах, визначених чинним законодавством.
Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме: визнано протиправними дії Управління пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі по відмові в перерахунку пенсії і додаткової пенсії, зокрема, ОСОБА_1 у відповідності до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 15 червня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, виходячи із розрахунку 6 розмірів мінімальної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50 % від встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу, з урахуванням фактично виплачених сум.
Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11 частково задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі та частково скасовано постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року в справі № 2-а-66/10. Так, колегія суддів дійшла до висновку, що при зверненні до суду позивачі пропустили річний строк, встановлений статтею 99 КАС України (в редакції КАС на час розгляду справи місцевим судом), про що в запереченнях зазначав відповідач. Відповідно до статті 100 КАС України (в редакції КАС на час розгляду справи місцевим судом), пропущення строку звернення до суду було підставою для відмови у позові за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Цю обставину місцевий суд належним чином не дослідив та процесуальне рішення щодо його поновлення чи застосування наслідків пропуску строку не прийняв. Враховуючи наведене та дату звернення позивачів до суду (14 січня 2010 року), колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за період з 1 серпня 2006 року до 13 січня 2009 року включно. Таким чином, за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції Апеляційним судом Рівненської області ухвалено постанову, якою, зокрема, в задоволенні позову ОСОБА_1 про нарахування державної та додаткової пенсії за період з 1 січня 2007 року до 13 січня 2009 року включно відмовлено; позов ОСОБА_1 про нарахування державної та додаткової пенсії за період з 14 січня 2009 року залишено без змін.
За наведених обставин, суд констатує, що спір між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому останній перебував на обліку, в частині вимог, що стосуються нарахування та виплати додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі відповідно 50 % мінімальної пенсії за віком та 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 7 лютого 2008 року, був вирішений вказаними вище судовими рішеннями, у зв`язку з чим провадження в даній адміністративній справі в названій частині позовних вимог належить закрити на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
При цьому, суд зауважує, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10, з урахуванням постанови Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11, територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому позивач перебувала на обліку, було зобов`язано здійснити перерахунок державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 14 січня 2009 року без обмеження кінцевим строком.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частинами другою, третьою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення закріплені в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз вказаних норм права дозволяє прийти до висновку, що набрання рішенням суду законної сили породжує відповідні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконано примусово.
Водночас, статтею 382 КАС України визначений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, прийнятих за правилами адміністративного судочинства. Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Тому, якщо позивач вважає, що після 14 січня 2009 року територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому вона перебуває на обліку, здійснює нарахування та виплату додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в неналежних розмірах, то належним способом захисту порушеного права буде звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10, з урахуванням постанови Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11.
Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав не лише для повного задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині вимог, що стосуються нарахування та виплати позивачу додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі відповідно 50 % мінімальної пенсії за віком та 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 14 січня 2009 року, а й в частині вимог щодо нарахування та виплати позивачу таких пенсій з 7 лютого 2008 року.
Щодо клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про заміну відповідача у справі, то суд зазначає наступне.
Згідно з визначенням, наведеним у пункті 9 частини першої статті 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Як зазначено вище по тексту ухвали, предметом спору в даній справі є перерахунок пенсійних виплат, а також нарахування компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).
Відповідно до частини першої статті 44, Закону № 1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Крім того, частина друга статті 46 Закону № 1058 передбачає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи),
Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Аналогічні за змістом положення містяться і у пунктах 1-3 Порядку № 159.
З аналізу наведених вище норм права слідує, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом № 2050 та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т.ч. пенсії). При цьому, нарахування та виплату компенсації здійснює безпосередньо підприємство, установа чи організація, яка нарахувала громадянину дохід, строк виплати якого був порушений.
Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд констатує, що у разі звернення громадянина до суду з позовом про перерахунок пенсії та стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною її виплатою, то належним відповідачем за таким позовом є територіальний орган Пенсійного фонду України, який здійснює нарахування та виплату пенсії такому громадянину.
Такий висновок суду узгоджується з положеннями статті 6 Закону № 2050 та пункту 7 Порядку № 159, згідно з якими компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами згідно зі змістом заяв по суті, що нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору, саме вказаний суб`єкт владних повноважень є належним відповідачем у даній справі.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про заміну відповідача у справі.
Щодо клопотання відповідача про витребування доказів, то суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина друга статті 80 КАС України).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи не має підстав для витребовування з Державної казначейської служби України доказів на підтвердження дати та суми коштів, виплачених позивачу на виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2010 року по справі № 2-а-66/10, з урахуванням постанови Апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2011 року по справі № 22-а-2931/11, оскільки за змістом позовної заяви останній стверджує про те, що виплата таких коштів фактично не здійснена.
Керуючись пунктом 4 частини першої статті 238, статтями 243, 248, 256 КАС України, суд
Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України про закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог задовольнити повністю.
Закрити провадження в адміністративній справі № 460/1182/20 в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 50 % від її мінімального розміру, починаючи з 7 лютого 2008 року без обмеження кінцевим строком, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату, з урахуванням проведених виплат, основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 50 % від її мінімального розміру, починаючи з 7 лютого 2008 року без обмеження кінцевим строком, відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про заміну неналежного відповідача та витребування доказів, - відмовити.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження в адміністративній справі. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В іншій частині ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.О. Комшелюк