Справа № 400/364/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 400/364/20

адміністративне провадження № К/9901/21649/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 у справі №400/364/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегабуд-Н» до Державної податкової служби України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чисто Клінінг», про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №400/364/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегабуд-Н» до Державної податкової служби України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чисто Клінінг» про скасування рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 10.12.2019 №1349900/41528079.

26.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на вказані судові рішення (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 20.08.2020).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Частиною 4 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Згідно підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

02.06.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Закон набрав чинності 30.09.2016.

Таким чином з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані лише питання представництва.

Водночас самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Враховуючи наведене, допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку, передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальних прав можливий за умов, визначених законодавством.

Поряд з тим, залишаються чинними і такими, що підлягають обов`язковому виконанню, приписи Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV.

Частиною 1 статті 82 Цивільного кодексу України передбачено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 4 статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. За положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, і спеціальним законом, а саме Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, з-поміж інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

При цьому відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Касаційна скарга Державної податкової служби України підписана представником Мерзлікіним Олександром Сергійовичем, на підтвердження повноважень надано копію довіреності на представництво інтересів Державної податкової служби України від 07.10.2019 №99-00-08/14/35, видану за підписом Голови Державної податкової служби України С.О.Верланова, та копію посадової інструкції державного службовця.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/), керівником Державної податкової служби України з 30.04.2020 є Любченко Олексій Миколайович. У переліку осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, Мерзлікін Олександр Сергійович відсутній.

У Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що Мерзлікін О.С. має статус адвоката, і документа, який би це посвідчував, до касаційної скарги не додано.

Таким чином, до касаційної скарги не надано доказів належного уповноваження Мерзлікіна О.С. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені скаржника у розумінні статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи те, що документів, які б засвідчували право Мерзлікіна О.С. на здійснення представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і представництва, не надано, то відповідно до пункту 1 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України скарга не приймається до розгляду та повертається скаржнику.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 55, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 у справі №400/364/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва