Справа № 380/7242/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7242/20
У Х В А Л А

з питань відводу

21 вересня 2020 року

м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 в адміністративній справі № 380/7242/20 за позовом ОСОБА_1 до заступника голови Львівського апеляційного суду ОСОБА_3, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_2 , на стороні відповідача - Львівського апеляційного суду, про визнання протиправними дій і бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до заступника голови Львівського апеляційного суду ОСОБА_3, в якому просить:

- «визнати бездіяльність заст. голови судді ОСОБА_3 Львівського апеляційного суду незаконним та протиправними при внесенні завідомо неправдивих даних до ЄДРСР по справі 461/3232/19 і №461/3132/19»;

- «захистити осіб з інвалідністю від дискримінації за національною ознакою та станом здоров`я від дій та бездіяльності заст. голови ЛАС ОСОБА_3 ».

Ухвалою від 14.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_2 , на стороні відповідача - Львівський апеляційний суд.

16.09.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 (вх. № 46435). В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 покликається на те, що суддя ОСОБА_4 не може безстороннього розглядати справу за його позовом до заступника голови Львівського апеляційного суду, оскільки, за твердженням заявника, як суддя ОСОБА_4 , так і відповідач у справі - заступник голови Львівського апеляційного суду ОСОБА_5, отримали від Львівської міської ради нерухомість. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає визначення судді ОСОБА_4 для розгляду справи № 380/7242/20 не випадковим, у зв`язку з чим висловлює недовіру головуючій судді.

Суддя ОСОБА_4 дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу. Відтак, ухвалою від 17.09.2020 заяву про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2020 визначено суддю Сидор Н.Т. для розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

При вирішенні заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_4 у справі № 840/7242/20, суд керувався наступним.

Підстави для відводу судді визначено ч. 1 ст. 36 КАС України, відповідно до якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 3 ст. 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вказує заявник, заяву про відвід судді ОСОБА_4 подано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України у зв`язку із наявністю інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Обставиною яка, на переконання заявника, може свідчити про неупередженість судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 при розгляді справи № 380/7242/20 є те, що, за твердженням заявника, суддя ОСОБА_4 та відповідач у справі - заступник голови Львівського апеляційного суду ОСОБА_5 отримали від Львівської міської ради нерухомість. При цьому, заявник вважає визначення судді ОСОБА_4 для розгляду справи № 380/7242/20 не випадковим та покликається на порушення принципу призначення судді по справі.

Втім, такі доводи заявника не підтверджені жодними доказами, а відтак є припущеннями, які не можуть вважатися підставою для сумніву у неупередженості та необ`єктивності судді у розгляді цієї справи і жодним чином не свідчать про неможливість ухвалення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у цій справі.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, суд враховує, що головна мета відводу полягає у гарантуванні безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. При цьому суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 у справі №800/592/17, від 01.10.2018 у справі №9901/673/18 та від 04.10.2018 (провадження №11-429сап18).

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід, суд доходить висновку, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості визначеного складу суду при розгляді цієї справи як підстави для відводу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_4, тому у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 в адміністративній справі № 380/7242/20 за позовом ОСОБА_1 до заступника голови Львівського апеляційного суду ОСОБА_3, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_2 , на стороні відповідача - Львівського апеляційного суду, про визнання протиправними дій і бездіяльності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Сидор Н.Т.