Справа № 520/7373/2020
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 р. № 520/7373/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Рубіної Я.О.,

представника позивача - Подвезько Г.М.,

представника відповідача - Янковського С.А.,

третьої особи - Федько Н.А. ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/7373/2020 за позовом ОСОБА_2 до Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, третя особа: секретар Крисинської сільської ради Федько Наталія Анатоліївна про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження № 12-к від 10.04.2020 Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області "Про звільнення ОСОБА_3 ";

- поновити ОСОБА_2 на посаді державною реєстратора Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області з 10 квітня 2020 року;

- стягнути з Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області на користь позивача ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день винесення рішення;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді державного реєстратора - поновити ОСОБА_2 на посаді державною реєстратора Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що розпорядження № 12-к від 10.04.2020 Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області "Про звільнення ОСОБА_2 " є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, надавши відзив на адміністративний позов, та зазначив, що оскаржуване розпорядження є правомірним, підстави для його скасування відсутні. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання прибула, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Розпорядженням сільського голови Крисинської сільської ради № 31-к від 23.07.2019 ОСОБА_2 прийнято з 24.07.2019 на посаду державного реєстратора Крисинської сільської ради на 1,0 ставки із встановленням їй 15 рангу посадової особи місцевого самоврядування з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Відповідно до розпорядження секретаря Крисинської сільської ради № 12-к від 10.04.2020 позивача звільнено з посади з 10.04.2020 згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись із вказаним розпорядженням, ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується, і громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Положеннями статті 87 Закону України "Про державну службу" визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

При цьому, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1412цс17, прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівників від роботи у зв`язку з тимчасовою працездатністю або перебування його у відпустці. Частиною 2 вказаної статті цього Кодексу встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Розпорядженням секретаря Крисинської сільської ради № 14-од від 01.04.2020 створено комісію з перевірки роботи державних реєстраторів, які є посадовими особами Крисинської сільської ради та дотримання ними трудової дисципліни у складі: голови комісії: Федько Н.А. - секретар Крисинської сільської ради; секретар комісії: ОСОБА_10. - головний бухгалтер сільської ради; члени комісії: ОСОБА_11., ОСОБА_8., ОСОБА_6.

Судовим розглядом встановлено, що 03.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до т.в.о. сільського голови, секретаря Крисинської сільської ради Федько Н.А. із доповідними записками, в яких зазначалось про те, що державний реєстратор Крисинської сільської ради ОСОБА_2. була відсутня протягом всього дня на робочому місці з 08:00 год. до 17:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, 03.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020 вказані вище особи звернулись до т.в.о. сільського голови, секретаря Крисинської сільської ради Федько Н.А. із доповідними записками, в яких зазначалось про те, що державний реєстратор Крисинської сільської ради ОСОБА_2. була відсутня протягом всього дня на робочому місці з 08:00 год. до 17:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, факт відсутності позивача на роботі підтверджується наявними в матеріалах справи актами про відсутність працівників на робочому місці від 03.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020, які складені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що в порушення норм трудового законодавства, секретар Крисинської сільської ради, Федько Н.А. , не відібрала у неї відповідні пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, суд вказує наступне.

Вказане твердження позивача спростовується актом фіксації відмови від надання письмових пояснень від 07.04.2020, який складений т.в.о. сільського голови, секретарем Крисинської сільської ради, Федько Н.А. , бухгалтером Крисинської сільської ради, ОСОБА_10., діловодом Крисинської сільської ради, ОСОБА_9 .

Крім того, суд зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вказали, що дійсно, 03.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020 ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці.

В позовній заяві позивачка зазначила, що фактично мешкає та зареєстрована у м. Харкові; робоче місце знаходиться в с. Максимівка, Богодухівського району, Харківської області, а місце розташування сільської ради - в с. Крисине. У зв`язку із запровадження постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 на всій території України карантину, внутрішнє сполучення між м. Харків та с. Максимівка припинено з 18.03.2020. З вказаних причин, ОСОБА_4 зазначає, що не могла кожен день добиратись до роботи, але намагалась по мірі можливості. Про дані обставини позивачка вказує, що повідомляла голову Крисинської сільської ради. Враховуючи те, що повністю перейти на дистанційний режим роботи ОСОБА_2 не могла, домовилась з головою сільської ради про те, що буде приїжджати хоча б для прийому документів від громадян та юридичних осіб, а потім обробляти ці документи протягом 5 робочих днів в дистанційному режимі. Однак, після того, як Крисинському сільському голові рішенням сесії від 26.03.2020 достроково припинили повноваження, призначена т.в.о. сільського голови Федько Н.А. зателефонувала 30.03.2020 з вимогою приїхати до Крисинської сільської ради. Позивачка зазначає, що 30.03.2020 зустрілась із Федько Н.А. в приміщенні Крисинської сільської ради, де вони обговорили подальший режим роботи державного реєстратора. ОСОБА_2 зазначає, що Федько Н.А. не заперечувала, що вона буде приїжджати на своє робоче місце по мірі можливості для прийому документів, а обробляти їх дистанційно вдома.

Щодо даного твердження позивача, суд вказує, що згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, в порушення вказаної норми, ОСОБА_2 не надано до суду жодних письмових доказів на підтвердження поважності відсутності на робочому місці 03.04.2020, 06.04.2020, 08.04.2020.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з посади відбулось із дотриманням норм чинного трудового законодавства України, а тому, підстави для скасування розпорядження № 12-к від 10.04.2020 Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області "Про звільнення ОСОБА_2 " та поновлення позивача на посаді державного реєстратора - відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, а тому, задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Робоча, буд. 1-а, с. Крисине, Богодухівський район, Харківська область, 62144, ідентифікаційний код - 04397187), третя особа: секретар Крисинської сільської ради Федько Наталія Анатоліївна (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2020 року.

Суддя А.С. Мороко