Справа № 200/7760/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 р. Справа№200/7760/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13)

про визнання протиправним та скасування рішення від 8 квітня 2020 року № 1975, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 8 квітня 2020 року № 1975 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи на Шахтоуправлінні ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» з 7 травня 1987 року по 9 жовтня 1989 року та з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року, зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу періоди навчання з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року в ТУ № 87 м. Макіївки, зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 7 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/7760/20-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 8 квітня 2020 року було прийняте рішення № 1975, яким позивачу відмовлено в призначенні та нарахуванні пенсії на пільгових умовах, яке позивач отримав відповідно до супровідного листа № 4512/06/25-1 від 9 квітня 2020 рок. При цьому, вважає, що відповідачем при винесенні вказаного рішення не в повному обсязі враховані обставини, встановлені адміністративним судом під час слухання справи. Так, відповідачем знову не зараховані до мого пільгового стажу на підземних роботах періоди роботи у шахті на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Макіїввугілля" в якості: учня гірничоробочого підземного, гірничоробочого підземного, машиніста бурового станка та машиніста бурової установки з 1 січня 1989 року по 9 жовтня 1989 року, а також в якості гірничоробочого підземного з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року, бо підприємство знаходиться на території непідконтрольній українській владі та неможливо витребувати довідки про пільговий характер праці та підтвердити зайнятість повний робочий день під землею. Також відповідачем у рішенні № 1975 від 8 квітня 2020 року до страхового стажу не зараховане навчання в ПТУ № 87 в період з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року у зв`язку з відсутністю копії диплому про навчання або уточнюючої довідки про час навчання.

Відповідач до суду надав відзив, в якому заперечив проти задоволення його позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з аналогічних підстав зазначених в оскаржуваному рішенні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17 жовтня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Позивач є внутрішньо перемішеною особою, про що свідчить довідка від 17 липня 2019 року № 1455-.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року № 200/12644/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасоване рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1975 від 19 жовтня 2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 7 серпня 2019 року № 1975 про призначення пенсії з урахуванням встановлених судом обставин у справі, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду 31 березня 2020 року апеляційна скарга була повернута заявникові та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року № 200/12644/19-а набрало законної сили 31 березня 2020 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовим рішенням по справі № 200/12644/19-а встановлено, що 7 серпня 2019 року позивач звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 1975 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1975 від 19 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки підприємство знаходиться на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та печатки в трудовій книжці зроблені нечіткі. При цьому, стаж роботи складає 24 роки 4 місяці 03 дні.

До пільгового стажу не враховані періоди роботи, які зазначені в трудовій книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 24 вересня 1980 року: з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року навчався у ПТУ № 87; з 24 вересня 1980 року по 11 грудня 1980 року на підприємстві Червоногвардійська автоколона Комунального спеціалізованого господарства «Макіївкомунтранс» обіймав посаду водія; з 27 лютого 1981 року по 8 травня 1981 року на підприємстві Красногвардійського ОРС у виробничого об`єднання «Макіїввугілля» обіймав посаду шофера 3 розряду у гаражі; з 18 травня 1981 року по 6 травня 1983 року проходив військову службу в лавах Радянської Армії; з 13 червня 1983 року по 11 травня 1985 року на підприємстві «Макіївське ЛПУМГ» обіймав посаду водія автобусу; 15 жовтня 1985 року по 4 квітня 1987 року на Донецькому автотранспортному підприємстві обіймав посаду водія 1 класу для роботи на автобусах усіх марок; з 07 травня 1987 року на підприємстві Шахтоуправління ім.Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» був учнем горноробочего підземного 2 розряду; з 3 липня 1987 року на підприємстві Шахтоуправління ім.Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений на посаду горноробочим підземним 2 розряду; з 16 березня 1988 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурового верста 5 розряду; з 1 січня 1989 року на підприємстві Шахтоуправління ім.Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурової установки 5 розряду; з 27 вересня 1989 року по 9 жовтня 1989 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурового верста 5 розряду; з 27 жовтня 1989 року по 28 грудня 1991 року на підприємстві «Донецький М`ясокомбінат» обіймав посаду вантажника; з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року на підприємстві Шахтоуправління ім.Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» обіймав посаду горноробочено підземного 2 розряду.

Судом по справі № 200/12644/19-а також встановлено, що відповідно до довідки Державного підприємства «ДОНБАССТРАНСГАЗ» від 22 липня 2019 року № 03-709 ОСОБА_1 у період з 13 червня 1983 року по 11 травня 1985 року працював на посаді водія автобусу. Відповідно до довідки Макіївського професійного ліцею від 23 липня 2019 року №179 позивач у період з 01 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року навчався на денній формі навчання за фахом «Електрогазозварник». Відповідно до архівної довідки КАТП 052812 управління житлово-комунального господарства м. Макіївки від 02 серпня 2019 року №23-2308/61/40 позивач у період з 24 вересня 1980 року по 11 грудня 1980 року працював водієм 3 класу. Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Калиновськая-Восточная» від 05 листопада 2019 року №5229 з 01 липня 2017 року відповідно до наказу ДП «Макіїввугілля» від 28 червня 2017 року №153 та акту приому-передавання від 29 червня 2017 року №1 архівні документи шахти імені С.Орджонікідзе передані в ВП «Шахта «Калиновськая-Восточная». Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Калиновськая-Восточная» Державного підприємства «Макіїввугілля» від 10 грудня 2019 року №5669 ОСОБА_1 у період з 02 березня 1992 року по 27 липня 1992 року працював горно робочим підземним з повним робочим днем у шахті на дільниці ПРТБ. Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Калиновськая-Восточная» Державного підприємства «Макіїввугілля» від 13 грудня 2019 року №5726 ОСОБА_1 у періоди: з 07 травня 1987 року по 02 липня 1987 року працював учнем горноробочего підземного з повним робочим днем у шахті з повною ставкою горноробочего підземного; з 03 липня 1987 року по 12 жовтня 1987 року працював горно робочим підземним з повним робочим днем у шахті на дільниці ПРТБ; з 13 жовтня 1987 року по 12 листопада 1987 року був учнем машиніста бурового верста з повним робочим днем у шахті з повною ставкою підземного робітника; з 13 листопада 1987 року по 24 грудня 1987 року працював горно робочим підземним з повним робочим днем у шахті; з 25 листопада 1987 року по 09 жовтня 1989 року позивач працював машиністом бурового верста - машиністом бурової установки з повним робочим днем у шахті.

Судом у даній справі встановлено, що відповідач на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року № 200/12644/19-а повторно розглянув заяву позивача від 7 серпня 2019 року № 1975, за результатами чого прийняв рішення від 8 квітня 2020 року № 1975 про відмову в призначенні пенсії.

У зазначеному рішенні відповідач зазначив, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком за віком на пільгових умовах згідно пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та надав наступні документи: копія паспорту і довідки про присвоєння ідентифікаційного код, копія трудової книжки НОМЕР_3 від 24 вересня 1980 року, копія військового квитка НОМЕР_4 , копія довідки внутрішньо переміщеної особи. Архівні документи шахти імені С. Орджонікідзе передані в ВП «Шахта «Калиновськая-Восточная» ДП «Макіїввугілля». Дане підприємство знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Таким чином, неможливо витребувати довідки про пільговий характер праці та підтвердити зайнятість повний робочий день під землею. Враховуючи вищевикладене, періоди роботи з 7 травня 1987 року по 9 жовтня 1989 року в якості учня гірника підземного, гірника підземного, машиніста бурового станка, машиніста бурової установки та з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року в якості гірника підземного не зараховано до пільгового стажу. До страхового стажу не враховано період роботи відповідно до виписів в трудовій книжці: запис № 1 про навчання в ТУ № 87 за період в 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року у зв`язку з відсутністю копії диплому про навчання або уточнюючої довідки про час навчання; запис № 17-19 за період роботи з 27 жовтня 1989 року по 28 грудня 1991 року на підприємстві «Донецькій М`ясокомбінат». Дата наказу не відповідав даті звільненню в роботи, а саме, звільнений 28 грудня 1991 року, а наказ від 28 лютого 1991 року. За таких обставин вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку в відсутністю необхідного пільгового стажу в підземних умовах.

Отже, суд зазначає, що відповідач повторно, при розгляді заяви позивача від 7 серпня 2019 року про призначення пенсії не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 7 травня 1987 року по 9 жовтня 1989 року та з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року, а також до загального трудового стажу період навчання позивача з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року.

Судом встановлено, що записами трудової книжки серії НОМЕР_3 на ім`я позивача підтверджується, що з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року позивач навчався у ПТУ № 87 (диплом № НОМЕР_5 ). З 7 травня 1987 року позивач працював на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» був учнем горноробочего підземного 2 розряду, з 3 липня 1987 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений на посаду горноробочим підземним 2 розряду, з 16 березня 1988 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурового верста 5 розряду, з 1 січня 1989 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурової установки 5 розряду; з 27 вересня 1989 року по 9 жовтня 1989 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» переведений машиністом бурового верста 5 розряду, з 27 жовтня 1989 року по 28 грудня 1991 року на підприємстві «Донецький М`ясокомбінат» обіймав посаду вантажника, з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року на підприємстві Шахтоуправління ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» обіймав посаду горноробочего підземного 2 розряду. З 27 жовтня 1989 року по 28 грудня 1991 року позивач працював на підприємстві «Донецькій М`ясокомбінат».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 або 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Макіївка, де перебуває підприємство, на якому працював позивач та які не зараховує до пільгового стажу відповідач, відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, провести таку перевірку не має можливості оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача на підприємстві у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за період з 7 травня 1987 року по 9 жовтня 1989 року та з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року свідчить про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірні періоди роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З цього ж приводу суд не приймає посилання відповідача на відмову у зарахуванні до загального страхового стаду період роботи позивача з 27 жовтня 1989 року по 28 грудня 1991 року з підставі невідповідності дати наказу про звільнення з датою звільнення. Такі помилки як рік наказу є несуттєвими, щоб взагалі не прийняти їх для врахування при призначенні пенсії позивачу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Щодо не зарахування до загального стажу період навчання позивача з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року в ТУ № 87 суд зазначає.

Судом встановлено, що позивач у період з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року навчався в ТУ № 87 про що свідчить запис у трудовій книжці. Крім того, в матеріалах справи наявна особова карточка № 153, у якій також зазначено, що позивач у період з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року навчався в ТУ № 87.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, статтею 56 цього Закону передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу період навчання позивача з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року в ТУ № 87.

Отже, суд доходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового та страхового стажу.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням зазначеного, враховуючи дискрецію повноважень відповідача щодо призначення пенсії, суд вважає належним задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши спірні періоди роботи позивача.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 13 серпня 2020 року., який підлягає стягненню з відповідача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) про визнання протиправним та скасування рішення від 8 квітня 2020 року № 1975, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) від 8 квітня 2020 року № 1975 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 7 серпня 2019 року № 1975 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за періоди роботи на Шахтоуправлінні ім. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» з 7 травня 1987 року по 9 жовтня 1989 року та з 2 березня 1992 року по 27 липня 1992 року, та до загального страхового стажу періоди навчання з 1 вересня 1976 року по 25 липня 1979 року в ТУ № 87 м. Макіївки.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 800 (вісімсот гривень) 00 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 21 вересня 2020 року. Повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар