Справа № 320/4355/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Київ № 320/4355/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому порядку адміністративну справу
за позовомКиївської обласної державної адміністрації
до1. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, 2. Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

проскасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася Київська обласна державна адміністрація з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 року № 61994850.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року адміністративну справу № 320/4355/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача 2 не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі № 810/5767/15, на виконання якої Київським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист від 27.11.2019 року, оскільки вказану постанову Київською обласною державною адміністрацією було виконано до відкриття виконавчого провадження.

За вказаних підстав, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

09 вересня 2020 року відповідачем подано до суду відзив, в якому він проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 61994850 по виконанню виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 № 810/5767/15 про зобов`язання Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, визначити переможця конкурсу на право перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу № 14 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 14.10.2015 включно. У зв`язку, з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, 26.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61994850.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що у державного виконавця відсутні повноваження щодо перевірки виконання рішення суду боржником до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, відповідачі вважають, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 61994850 дотримано всіх вимог Закону, та їх дії є цілком правомірними.

Одночасно, з відзивом відповідачами подано матеріали виконавчого провадження № 61994850.

09 вересня 2020 року, у зв`язку з поданням позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неявки у судове засідання представника відповідачів, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2019 року Верховним Судом у справі № 810/5767/15 за позовом Приватного підприємства "К-А-Н" до Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватне підприємство «А.Т.Н», Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято постанову, якою: визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації від 03.11.2015, оформленого протоколом №2015-3, в частині оголошення переможцем конкурсу ПП «А.Т.Н» на автобусному маршруті №718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу №14; зобов`язано Конкурсний комітет з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації визначити переможця конкурсу на право перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу №14 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 14 жовтня 2015 року включно.

27 листопада 2019 року Київським окружним адміністративним судом на виконання постанови Верховного Суду від 23.10.2019 року видано виконавчий лист в частині зобов`язання Конкурсний комітет з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації визначити переможця конкурсу на право перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу №14 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 14 жовтня 2015 року включно.

07 травня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем відкрито виконавче провадження № 61994850 з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року.

26 червня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем прийнято постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Незгода з постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 року, обумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документу регулюються статтею 4 Закону №1404-VIII, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII).

При цьому, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Як встановлено матеріалами справи, постановою Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі № 810/5767/19 було зобов`язано Конкурсний комітет з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації визначити переможця конкурсу на право перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу №14 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 14 жовтня 2015 року включно, на виконання якої Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 27.11.2019 року.

Вказаний виконавчий лист став підставою для відкриття виконаного провадження, постанова про що є предметом оскарження у даній справі.

Заперечуючи проти відкриття виконання провадження з примусового виконання постанови Верховного Суду від 23.10.2019 року, позивач зазначає про те, що розпорядженням від 21.02.2020 № 93 зі змінами від 07.05.2020 року було створено та затверджено склад постійного конкурсного комітету для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Київської області (внутрішньообласних маршрутах), у тому числі таких, що проходять від населених пунктів Київської області до міста Києва, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації (далі - Конкурсний комітет).

В подальшому, Київською обласною державною адміністрацією розпорядження від 19.03.2020 року № 163, зокрема, його п. 4 було зобов`язано постійний конкурсний комітет для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Київської області, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, після отримання розглянути документи, подані перевізниками-претендентами на об`єкт конкурсу № 14 (автобусний маршрут № 718 «Вишневе - Київ АС «Південна»), на підставі бальної системи оцінки пропозицій, що була чинна станом на 03 листопада 2015 року.

За результатами розгляду документів, поданих перевізниками-претендентами на об`єкт конкурсу № 14 (автобусний маршрут № 718 «Вишневе - Київ АС «Південна»), 14.05.2020 року Протоколом 1/2020 засідання Конкурсним комітетом було визначено переможця конкурсу на право перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №718 «Вишневе - Київ АС «Південна» на об`єкті конкурсу №14 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 14 жовтня 2015 року. Зокрема, ним було визначено ППІ «Надія-200».

Так, на думку позивача, добровільне виконання постанови Верховного суду від 23.10.2019 Київська обласна державна адміністрація розпочала 19.03.2020, тобто за півтора місяці до дати прийняття оскаржуваної постанови, що в свою чергу виключало можливість її прийняття відповідачам 2.

Беручи до уваги викладене вище, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У той же час, права виконавця під час примусового виконання рішень, встановлено ч. 3 вказаної статті, згідно якої виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35 1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що вказаними правами та обов`язками виконавець наділений лише під час примусового виконання рішень. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, на стадії до відкриття виконавчого провадження, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавець, наділений правом повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Тобто, повернення виконавчого документу стягувачу можливе за умови його невідповідності вимогам ч. 4.ст. 4 Закону №1404-VIII.

Суд звертає увагу, що наявна в матеріалах справи копія виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року, відповідала усім вимогам встановленим до нього, що в свою чергу виключала можливість його повернення без прийняття до виконання та надавала право державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславу Андрійовичу для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що початок виконання рішення суду, без належних доказів його виконання до 07.05.2020 року не є беззаперечним доказом повного його виконання, так само як і не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

У той же час, суд звертає увагу, що згідно наявних матеріалів виконавчого провадження № 61994850, позивачем відповідача 2 про виконання рішення було повідомлено листом від 20.05.2020 року лише 02.06.2020 року, тобто після його відкриття.

Відтак, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислав Андрійович відкриваючи виконавче провадження з примусового виконання рішення Верховного суду від 23.10.2019 року за виконавчим листом Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 року № 61994850.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Київської обласної державної адміністрації відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко