Справа № 500/1825/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1825/20

17 вересня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати першого звернення, а саме з 13.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в січні 2020 року позивач звернулася до відповідача зі заявою про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, відповідач листом від 05.03.2020 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до довідки від 26.06.2019 № 04/167, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 15.07.1985 по 26.06.2019 спеціальний стаж роботи позивача становить 15 років 6 місяців 1 день, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії. При цьому, відповідач протиправно не зарахував позивачу до спеціального стажу період перебування у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та навчання в професійно - технічному училищі м. Тернополя № 2 за професією "ткаля".

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки вона досягла пенсійного віку та має більше 20 років спеціального стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Ухвалою суду від 18.08.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву та пояснення щодо позову, в тому числі учасникам справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

07.09.2020, у встановлений судом строк, відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов від 04.09.2020, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що останній правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідно до довідки від 26.06.2019 № 04/167, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 15.07.1985 по 26.06.2019 спеціальний стаж роботи позивача становить 15 років 6 місяців 1 день, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії. Також відповідач звернув увагу на те, що відповідно до даних з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), відсутня сплата страхових внесків за період 2019 р.

У встановлений судом строк третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" не подала до суду пояснення щодо позову.

Частиною другою статті 263 КАС України визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 13.01.2020 позивач звернулася до відповідача зі заявою про призначення її пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 05.03.2020 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до довідки від 26.06.2019 № 04/167, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", за період з 15.07.1985 по 26.06.2019 спеціальний стаж роботи позивача становить 15 років 6 місяців 1 день, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії (арк. справи 10).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року.

При цьому, професія "ткачі" внесена до Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583.

Суд встановив, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорта (арк. справи 6).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 (далі - КЗпП) визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, порядок підтвердження наявного трудового стажу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як підтверджується копією трудової книжки позивача, остання у період з 15.07.1985 по даний час продовжує працювати у ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" на посаді "ткаля" "8% шкідливості. Продовжує працювати." (арк. справи 7,8). Водночас, довідкою від 26.06.2019 № 04/167, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" підтверджується те, що позивач за період з 15.07.1985 по 26.07.2019 працювала повний робочий день на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" та виконувала роботи по обслуговуванню ткацьких верстатів у бавовняному виробництві, за професією, посадою "ткач".

Таким чином, суд встановив, що спеціальний стаж роботи позивача за професією "ткач" у період з 15.07.1985 по 26.07.2019 підтверджується зазначеними копією трудової книжки та довідкою.

Також, як підтверджується матеріалами справи, за вказаний період роботи позивач перебувала у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що свідчать також відповідні свідоцтва про народження (арк. справи 11-12).

Відповідно до частини другої статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в тому числі відпустка без збереження заробітної плати. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Така позиція узгоджується також з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 607/15077/16-а, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, як підтверджується копією трудової книжки, в тому числі дипломом позивача, остання у період з 01.09.1982 по 08.07.1985 навчалася у Тернопільському ПТУ № 2 за спеціальністю ткаля (арк. справи 7-8).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що період навчання позивача за спеціальністю ткаля з 01.09.1982 по 08.07.1985 зараховується до спеціального стажу, оскільки остання закінчила навчання у Тернопільському ПТУ № 2 08.07.1985, а на роботу була зарахована на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" з 15.07.1985 на посаду "ткач", тобто перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Щодо твердження відповідача на те, що відповідно до даних з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), відсутня сплата страхових внесків за період 2019 р., суд зазначає наступне.

Витяг з реєстру застрахованих осіб - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб.

Витяг з реєстру застрахованих осіб містить такі дані, зокрема відомості щодо нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованої особи, що враховується для розрахунку страхових виплат та страхового стажу.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з статтею 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону, зокрема є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною шостою статті 20 Закону № 1058 визначено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон № 1788-XII та Закон № 1058.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми Закону № 1058, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством (в даному випадку за ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно") щодо сплати страхових внесків, оскільки відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.10.2013 у справі №К/800/7673/13.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, враховуючи те, що позивач на день звернення зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла пенсійного віку, а також те, що спеціальний стаж позивача становить більше 20 років, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV має право на призначення зазначеної пенсії, як наслідок відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Посилання відповідача на довідку від 26.06.2019 № 04/167, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", як на підставу відмови позивачу у призначенні зазначеної пенсії, не взято судом до уваги, оскільки органом, який наділений правом визначати наявність стажу для призначення відповідної пенсії, є органи Пенсійного фонду України, а не ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

При цьому, зазначеною довідкою підтверджується те, що позивач за період з 15.07.1985 по 26.07.2019 працювала повний робочий день на ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" та виконувала роботи по обслуговуванню ткацьких верстатів у бавовняному виробництві, за професією (посадою) "ткач", що відповідає і відомостям трудової книжки позивача.

Така позиція узгоджується також з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 607/15077/16-а, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання даної позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн згідно квитанції (арк. справи 19).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати першого звернення, а саме з 13.01.2020,-задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати першого звернення, а саме з 13.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.09.2020.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" (місцезнаходження: вул. Текстильна, 18, м. Тернопіль, 46000, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.