Справа № 260/1165/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 260/1165/19

адміністративне провадження № К/9901/18237/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Закарпатської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, позов задоволено частково.

22 липня 2020 року зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано надати уточнену касаційну скаргу із зазначенням норми права, яка застосована судом апеляційної інстанції без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові щодо застосування цієї норм права у подібних правовідносинах; зазначення обставин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень із наданням належних і допустимих доказів пропуску такого строку.

У встановлений судом строк скаржником подано клопотання, обґрунтоване тим, що підставою для оскарження судових рішень є пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а в первинній касаційній скарзі зазначено, які саме норми матеріального права порушені судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення рішень.

Надавши оцінку викладеним доводам поданого клопотання, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження по справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Так, згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Суд наголошує на тому, що у первинній касаційній скарзі як підставу для касаційного перегляду судових рішень скаржником було зазначено саме пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, але при цьому відсутні посилання на застосовану апеляційним судом норму права без урахування висновку Верховного Суду.

Таким чином, зазначення скаржником у клопотанні пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України як іншої підстави для перегляду судових рішень у касаційному порядку, однак, без обґрунтування цієї підстави, не свідчить про усунення виявлених у первинній касаційній скарзі недоліків.

Крім того, на обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження заявник вказує про те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» фінансування контролюючого органу на сплату судового збору не передбачено у достатній мірі, а Кошторисом на 2020 рік Державної фіскальної служби України не передбачено судові витрати. На підтвердження викладеного надано світлокопію Кошторису на 2020 рік 39292197 Державної фіскальної служби України (апарат).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина третя статті 2 КАС України відповідно до якої одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Суд, перевіряючи обставини поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, дійшов висновку, що проблема фінансування бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору, встановленого законом.

Сплата судового збору є обов`язком скаржника, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочення чи розстрочення від його сплати є неприпустимим.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

На підтвердження доводів, викладених у заяві про продовження строку на усунення недоліків, заявником не надано жодних доказів на підтвердження вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, виписки з рахунків державної установи, тощо.

Більше того подані заявником докази не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку на усунення недоліків.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на те, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги відповідно до вимог статті 328 КАС України, а наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко