Справа № 640/19063/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Київ № 640/19063/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

треті особи Служба в справах дітей Голосіївської районної в місті Києві

державної адміністрації,

ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-відповідач), треті особи: Служба в справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.09.2019 №594 «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження для її тимчасового виїзду за межі України».

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем під час прийняття спірного розпорядження, не було належним чином та в повному обсязі встановлено та досліджено обставини, які є необхідними для об`єктивного вирішення спору, який виник між батьками в ході встановлення місця проживання дитини. На думку позивача, оскаржуване розпорядження є незаконним та таким, що прийнято виключно на користь матері, оскільки при прийнятті рішення не було враховано думку батька (позивача) та таким, що прийнято з порушенням встановленого чинним законодавством порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем 05.11.2019 подано відзив на позовну заяву, в якому останій просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що 16.09.2019 до служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява ОСОБА_2 №100/09/Б-1694 про підтвердження місця проживання її малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України з метою навчання, оздоровлення та відпочинку. Зазначено, що до заяви наданий повний пакет документів. Службою, за результатами розгляду документів, відвідування дитини за місцем її проживання, підготовлено висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України від 18.09.2019. Заявницю повідомлено про необхідність інформування Служби про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України. Питання про затвердження висновку винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 18.09.2019, на якій розглянуто заяву ОСОБА_2 та висновок служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.09.2019 №100/09-3566 про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012р.н., для її тимчасового виїзду за межі України. На зазначеній Комісії були присутні батьки малолітньої, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які висловили свою думку та відповіли на питання членів комісії. На підставі наявних в матеріалах справи документів, відповідно до Порядку, врахувавши думку батьків малолітньої, відсутності законних підстав для відмови та забезпеченням інтересів малолітньої, комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування затвердити висновок служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 р.н., для її тимчасового виїзду за межі України. Рішення, оформлене відповідним розпорядженням Голосїївської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.09.2019 №594 «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 р.н., для ЇЇ тимчасового виїзду за межі України», яке мало набрати законної сили 09.10.2019.

Вказано, що 07.10.2019 на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява №100/09/Б-1858 від ОСОБА_1 про оскарження зазначеного розпорядження в окружному адміністративному суді. Зважаючи на цей факт, розпорядження не набрало законної сили, а ОСОБА_2 не отримала його на руки.

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація вважає розпорядження від 25.09.2019 №594 «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 р.н., для її тимчасового виїзду за межі України» законним, що відповідає інтересам дитини та таким, що не підлягає скасуванню, оскільки прийнято з метою додержання інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення.

Служба в справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 своїх пояснень щодо заявлених позовних вимог не надали суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 25.09.2019 №594 затверджено висновок Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України.

Позивач, вважаючи зазначене розпорядження протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року (далі-Порядок).

Згідно з пункту 72-1 Порядку для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи:

заяву;

копію паспорта заявника;

копію паспорта дитини (у разі наявності);

довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання);

довідку про реєстрацію місця проживання дитини;

копію свідоцтва про народження дитини;

копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності);

підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності);

копію документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу (для дітей, що виїжджають для лікування)

Служба у справах дітей за результатами розгляду документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень місцевої державної адміністрації або виконавчого органу відповідної місцевої ради:

- про затвердження висновку Служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України;

- про відмову у затвердженні такого висновку.

Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є:

- неподання заявником документів, передбачених цим пунктом;

- наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 16.09.2019 звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою №100/09/Б-1694 про підтвердження місця проживання її малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України з метою навчання, оздоровлення та відпочинку.

Відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 до заяви було додано повний пакет документів: копія посвідки на постійне проживання заявниці; копія свідоцтва про народження дитини; копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3 , 2012 р.н.; копія рішення суду про розірвання шлюбу з громадянином ОСОБА_1 ; копія повідомлення (з підтвердженням відправлення листа) ОСОБА_1 про її виїзд за межі України до Французької Республіки разом із дитиною з метою оздоровлення та навчання на строк до місяця (з 07.10.2019 по 05.11.2019), з зазначенням конкретної адреси перебування, та зобов`язанням повернути дитину до України; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.05.02019, винесену при примусовому виконанні судового наказу №365/148/19 від 10.04.2019 виданого Згурівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 2012 року народження; копію розрахунку від 21.08.2019 №59432 заборгованості зі сплати аліментів №59066004.

За результатами розгляду вказаних документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з батьками та за результатами обстеження умов проживання батьків дитини, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участю обох батьків Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації був прийнятий висновок від 18.09.2019 №100/09-3566 про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження для її тимчасового виїзду за межі України.

У зазначеному висновку, заявника повідомлено про необхідність інформування Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України

Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією 25.09.2019 прийнято розпорядження №594 «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, для її тимчасового виїзду за межі України»

Як вбачається з висновку, дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання заявниці, для її дитини створені належні умови проживання, виховання та розвитку.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_2 дійсно не подала відповідачу документи, передбачені пунктом 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, заявниця подала органам опіки та піклування усі необхідні документи, включаючи письмове повідомлення батька дитини про мету виїзду дитини за межі України та підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України.

Крім цього, позивачем не надано та в матеріалах справи відсутнє рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з ОСОБА_1 , а також ухвали про відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини з ОСОБА_1 станом на час розгляду відповідачами висновку.

Посилання позивача на його сумніви у дійсній меті виїзду дитини за кордон суд оцінює критично, оскільки як вбачається вбачається з матеріалів справи, позивач не надав Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державній адміністрації будь-яких належних доказів, які доводять обґрунтованість його сумнівів чи припущень.

Крім цього позивачем не доведено, а судом не встановлено, що оскаржуване рішення, а також встановлення факту проживання дитини разом з матір`ю якимось чином порушують будь-які права та інтереси позивача та його дочки.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що саме позивачем не виконувався його обов`язок як батька щодо утримання дитини. Вказане підтвержується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №59066004 від 21.08.2019.

Крім того, в діях позивача як батька вбачається перешкоджання забезпеченню інтересів дитини, а саме щодо її тимчасового виїзду за межі України з метою навчання, оздоровлення та відпочинку, її всестороннього розвитку та охорони здоров`я.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ 27.02.1989, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) Європейський суд з прав людини, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2018 у справі №712/10623/17 (провадження №14-244цс18) зазначено, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.09.2019 №100/09-3566 про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження для її тимчасового виїзду за межі України та розпорядження виконуючого обов`язки Голови Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 25.09.2019№594 «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, для її тимчасового виїзду за межі України», які вчинено на підставі вимог закону та в межах наданих повноважень.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, понесені позивачем під час звернення до суду з цією позовною заявою, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.