Справа № 160/9096/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Справа № 160/9096/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми " Декорт" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надане позивачем платіжне доручення № 77 від 16.03.2020 року на суму 780 грн. належним чином оформлене та відповідає чинному законодавству України. Окрім, того Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - закон № 481) взагалі не вимагає надання платіжного доручення до переліку документів на ліцензію на право зберігання пального. Посилання відповідача на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБ України від 21.01.2014 року № 22 (далі Інструкція), є безпідставним, оскільки наявність підпису відповідального виконавця вимагається для платіжних вимог, а не для платіжних доручень.
Ухвалою суду від 07.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач 27.08.2020 року надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивачем до поданої заяви на отримання ліцензії на право зберігання пального додано документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію у розмірі 780 грн. Однак копія платіжного доручення не відповідає вимогам п.2.14 Інструкції, а саме: у платіжному дорученні відсутній підпис відповідального виконавця банку.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач звернувся з відповідача із заявою від 16.03.2020 року № 08 про отримання ліцензії на право зберігання пального, до якої додав копію платіжного доручення № 77 від 16.03.2020 року на суму 780 грн.
Оскаржуване рішення обгрунтовано тим, що платіжне доручення № 77 від 16.03.2020 року на суму 780 грн. не містить відмітки банку.
В подальшому позивач нову заяву від 13.04.2020 року № 10 до відповідача на отримання ліцензії на право зберігання пального, за наслідками розгляду якої отримав ліцензію на право зберігання пального терміном дії з 30.04.2020 року по 30.04.2025 року.
У відповідності вимог закону № 481 останній визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Згідно статті 15 закону № 481 ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється.
За вказаних обставин документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію, є обов`язковим додатком до всіх заяв про видачу ліцензій, передбачених законом № 481.
Отже, судом відхиляється довод позивача по те, що документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію, не повинен надаватися разом із заявою про отримання ліцензії на право зберігання пального.
У відповідності до статті 16 закону № 481 контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.
У матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 77 від 16.03.2020 року на суму 780 грн., призначення платежу: плата за ліцензію на право зберігання пального, яка місить відмітку «отримано банком 16.03.2020 року» та відмітку «проведено банком 16.03.2020 року 14:36:53».
За вказаних обставин позивач виконав вимоги статті 16 закону № 481, а тому у відповідача не було підстав для відмови у видачі ліцензії позивачу.
Посилання відповідача на п.2.14 Інструкції є безпідставним, оскільки, на думку суду, це занадто формалізує вимоги до платіжного доручення позивача.
Контроль за сплатою річної плати за ліцензію, у разі наявності сумніву стосовно надходження коштів до бюджету, міг бути здійснений відповідачем самостійно шляхом перевірки факту зарахування коштів за платіжним дорученням № 77 від 16.03.2020 року до бюджету.
Відповідачем не надано суду доказів того, що грошові кошти за платіжним дорученням № 77 від 16.03.2020 року не надійшли до бюджету.
У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач отримав ліцензію на право зберігання пального однак з терміном дії з 30.04.2020 року по 30.04.2025 року згідно заяви від 13.04.2020 року № 10.
Суд зазначає, що повноваження стосовно видачі ліцензії згідно закону № 481 має відповідач, суд не в праві своїм рішенням втручатися у повноваження відповідача та прямо вказувати останньому на те, яка саме рішення повинно бути прийнято.
За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки в оскаржуваному рішенні відповідача відсутній висновок стосовно правильності оформлення всіх інших наданих позивачем документів до заяви на отримання ліцензії на право зберігання пального від 16.03.2020 року № 08, а перевірка правильності оформлення документів віднесена саме до повноважень відповідача, то суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача на отримання ліцензії на право зберігання пального від 16.03.2020 року № 08 та прийняти по ній відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Декорт» на отримання ліцензії на право зберігання пального від 16.03.2020 року № 08 та прийняти по ній відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Декорт» сплачену суму судового збору у розмірі 2102 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 22.09.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.