Справа № 240/7274/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/7274/20

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Кривенко Л.М.,

за участю: за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Слівінського Артема Олексійовича,

представника відповідача - Омельчука Михайла Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, з наступними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA100540/2020/00003 від 27.02.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів UA100000/2020/300069/1 від 27.02.2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що з метою здійснення митного оформлення, придбаного у Федеративній Республіці Німеччина, у стані не придатному для подальшої експлуатації (після ДТП), транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 350d, позивач звернувся до відповідача з необхідним комплектом документів. У митній декларації було вказано реальну вартість транспортного засобу в розмірі 15 000 евро, яку мною було сплачено резиденту Німеччини юридичній особі «Automobile-Peters» (Lockhauser Str 88, 32052 Herford) згідно прибуткового касового ордеру №4 від 11.02.2020р. на підставі рахунку №0009 від 11.02.2020.

Позивач вказує, що ринкову вартість транспортного засобу також підтверджують надані митному органу звіт оцінювача, що вартість ТЗ в Україні складає 470 830,00грн., ремонтна калькуляція офіційного представника Mercedes-Benz ПАТ «ЖИТОМИР-АВТО», що ремонт ТЗ буде коштувати з ПДВ 835 767,54грн., а також, роздруківки з профільних інтернет-ресурсів про вартість в Німеччині схожих ТЗ після ДТП. Разом з тим, митний орган спірними рішеннями відмовив у митному оформленні транспортного засобу із задекларованою вартістю, протиправно здійснивши коригування ринкової вартості до 27 300,00 євро. Відповідач вважає заявлену декларантом ринкову вартість такою, що не відповідає дійсності, оскільки згідно раніше визнаної органом митної декларації, вартість схожого транспортного засобу 2015р. складає 27 300,00 євро, яку і було використано як основу для визначення митної вартості мого автомобіля. Одночасно, відповідач визнав, що транспортний засіб не є ідентичним та подібним (методи визначення 2а, 26), а методи визначення вартості 2в і 2г не можуть застосовуватись у зв`язку з відсутністю основи для додавання або віднімання вартості. Відтак, відповідачем було застосовано резервний метод визначення вартості та безпідставно взято вартість схожого, але не пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля 2015р. випуску вартістю 27 300,00 євро. На думку митного органу автомобіль 2019р., але після ДТП з деформованою геометрією кузову та вм`ятими лонжеронами (ремонт якого коштує 835 767,54грн., рівнозначний по ціні автомобілю цієї ж марки та моделі, однак 2015р., але без таких пошкоджень внаслідок участі в ДТП.

Позивач вважає спірні рішення є незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі а правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 09 липня 2020 року 10:30 год.

06.07.2020 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позов не визнає з огляду на правомірність рішення щодо коригування митної вартості. Вказує, що 25.02.2020 до митного оформлення в режимі імпорт до сектору митного оформлення «Коростишів» митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби уповноваженою особою декларантом ОСОБА_2 надано електронну митну декларацію (далі ЕМД), яка зареєстрована за № UA100540/2020/160750 з метою імпорту товару «Легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель - GLE350, номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987 см3, календарний рік виготовлення - 2019. Автомобіль пошкоджений внаслідок ДТП, знаходиться в аварійному стані», що надійшов на адресу ОСОБА_1 . Митну вартість визначено декларантом самостійно за резервним методом на рівні 17860,00 євро за одиницю. Звіт про оцінку транспортного засобу № 1767 від 25.02.2020 наданий у якості (нечіткість зображення), що позбавило митний орган можливості перевірити його зміст.

Відповідач зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу № 1767 від 25.02.2020 не міг бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару за обраним методом її визначення, оскільки всупереч вимог ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України не ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість визначена за резервним методом. Методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Протокольною ухвалою від 09.07.2020, без виходу до нарадчої кімнати, суд закінчив підготовче судове засідання та перейшов до розгляду справи по суті, наступне судове засідання призначено на 06.08.2020 року о 12:00год.

06.08.2020 судовому засідання судом оголошено перерву для виклику свідків на 01.09.2020 об 11:00год.

01.09.2020, заслухавши пояснення свідків, в судовому засіданні судом оголошено перерву, у зв`язку з наданням додаткових доказів, до 17.09.2020 об 11:00год.

В судовому засіданні призначеного на 17.09.2020 позивач та його представник підтримали доводи позовної заяви та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 25.02.2020 до митного оформлення в режимі імпорт до сектору митного оформлення «Коростишів» митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби уповноваженою особою декларантом Сухенко В.Г., який діє на підставі договору б/н від 21.02.2020 про надання брокерських послуг, надано електронну митну декларацію, яка зареєстрована за № UA100540/2020/160750 з метою імпорту товару «Легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель - GLE350, номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987 см3, календарний рік виготовлення - 2019. Автомобіль пошкоджений внаслідок ДТП, знаходиться в аварійному стані», що надійшов на адресу ОСОБА_1 (інд. код НОМЕР_2 ) (а.с.73-74, 165).

До митної декларації позивач долучив такі документи (а.с.75-95):

- рахунок-фактура № 00009 від 11.02.2020;

- акт про проведення огляду товару № UA209040/2020/013615 від 20.02.2020, складений в зоні діяльності Галицької митниці під час перетину митного кордону України;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 02.05.2019;

- документ, що підтверджує вартість перевезення від 20,02.2020;

- звіт про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 25.02.2020 №1767.

Київською митницею Державної митної служби прийнято рішення від 27.02.2020 № UA100000/2020/300069/1 по митній декларації №UA100540/2020/160750, за яким митну вартість легкового автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель - GLE350, номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987 см3, календарний рік виготовлення - 2019, визначено за 6 (резервним) методом митної вартості, здійснено коригування ринкової вартості до 27 300,00 євро (а.с.41).

Крім того, Київською митницею Державної митної служби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100540/2020/160750, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA209190.2019.031857 від 08.04.2019. Причиною відмови зазначено наступне: Митна декларація не може бути оформлена, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару №1 не підтверджено документально на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги cт.ст.52,53 МКУ. У зв"язку з прийняттям рішення про визначення митної вартості товарів № UA100000/2020/300069/1 від 27.02.2020 року дані графи 12, 45, 47 не можуть бути використанні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару (а.с.40).

Не погоджуючись з вказаним рішенням про коригування митної вартості та відмовою в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню (пункт 2 частини другої статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

27.02.2020 Київською митницею Державної митної служби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300069/1 по митній декларації UA100540/2020/160750, за яким митну вартість легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ, модель - НОМЕР_4 , бувшого у використанні, після ДТП, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2019 року виготовлення, збільшено з 17860,00 євро до 27300,00 євро.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару №1 не підтверджено документально на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги cт.52.5З МКУ. У зв"язку з прийняттям рішення про визначення митної вартості товарів № UA100000/2020/300069/1 від 27.02.2020 року дані графи 12, 45, 47 не можуть бути використанні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару.

При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано, що методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. З ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого транспортного засобу за МД від 25.11.2019 №UA205090/2019/135232 - автомобіль марки - MERCEDES-BENZ, модель - GLE350, робочий об`єм двигуна - 2987 см3, потужність двигуна - 190 кВт, бувший у використанні і складає - 27300,00 евро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Наявність аварійних пошкоджень оцінюваного транспортного засобу компенсується різницею у році виготовлення транспортного засобу (2015 рік), що використано як основа для визначення митної вартості.

Тобто підставами для прийняття оспорюваного рішення слугували: спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками; квитанція про оплату від 11.02.2020 № 4, яка не могла бути використані як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містила достатньої інформації про товар, за який проведено розрахунок (відсутній номер кузову, рік виготовлення інші характеристики), (інформації про реквізити рахунку-фактури, на підставі якої було здійснено платіж, тощо; додатково (повторно) наданий Звіт про оцінку транспортного засобу № 1767 від 25.02.2020 не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки всупереч вимог ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України не ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача та зазначає таке.

З дослідженого судом рахунок-фактура № 00009 від 11.02.2020 встановлено, що позивач придбав автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 3S0d Coupe 4Matic 9G-TRONIC AMG, купе у стані повної непридатності до подальшої експлуатації, бувший у використанні, Ідентифікаційний номер т/з (VIN): НОМЕР_5 , номер лоту: WE32499274, пробіг автомобілю: 18945 км; дата першої реєстрації: 02.05.2019 р. Спосіб оплати та інші інструкції за домовленістю сторін (у порядку пріоритетного застосування на нижченаведених умовах): до сплати 15000,00 євро (а.с.104).

Кошти за придбаний транспортний засіб були оплачені у повному обсязі 11.02.2020, що підтверджується квитанцією про оплату (прибутковий ордер) №4 (а.с.101).

Вказані документи подані відповідачу у перекладі з німецької на українську мову.

Крім того, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: рахунок-фактура № 00009 від 11.02.2020; акт про проведення огляду товару № UA209040/2020/013615 від 20.02.2020, складений в зоні діяльності Галицької митниці під час перетину митного кордону України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 02.05.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення від 20,02.2020; звіт про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 25.02.2020 №1767.

Щодо звіту про вартісні характеристики товару від 25.02.2020 №1767, то в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що такий звіт не був взятий до уваги так як у мотивувальній частині іде мова не про автомобіль, а про комбайн. Суд зазначає, що така помилка була виправлена оцінювачем (а.с.178-205)

Твердження відповідача про відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують достатньої інформації про товар, за який проведено розрахунок є безпідставним, оскільки суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім переліку нормативних актів, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів (у тому числі додаткових), долучених декларантом для митного оформлення зазначеного вище автомобіля.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною сплаченою ним за рахунком-фактурою та поданого експертного звіту від 25.02.2020 №1767, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, яка зазначена в митній декларації.

З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що сума у рахунку поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Водночас, відповідач не довів того, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості за резервним методом було враховано стан транспортного засобу з урахуванням індивідуальних ознак (його комплектацію, технічний стан). Відповідач обмежився загальним висновком про те, що заявлена митна вартість не підтверджена документально, не зазначив при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

Суд, зокрема, враховує, що імпортований автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель - GLE350, бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2019 року виготовлення мав певні істотні пошкодження, у стані повної непридатності до подальшої експлуатації, що відображено у рахунку №0009 від 11.02.2020; ремонтною калькуляцією №КМ-009; звітом від 25.02.2020 №1767 (а.с.10, 33, 18-32).

У судовому засіданні позивача пояснив, що даний автомобіль потребував ремонту та усунення наявних пошкоджень, що підтверджується відповідними документами, а наявні пошкодження автомобіля вплинули на визначення його вартості, що зумовило його здешевлення, митна вартість визначена з урахуванням ціни договору (15000 євро) та транспортних витрат. Свідок митний брокер ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4 , який є також митним брокером та допомагав в митному оформленні авто також вказали, що автомобіль був ввезений на лафеті з наявними пошкодженнями, обрано 6 метод (резервний), оскільки по договору вартість становила 15000 євро, а по експертній оцінці - 17860 євро, тому скориговано митну вартість до 17860 євро.

Суд зазначає, що у ході судового розгляду відповідачем не надано суду жодних доказів того, що при коригуванні митної вартості імпортованого відповідачем були враховані ушкодження імпортованого автомобіля.

Отже, скоригована митна вартість відповідачем здійснена без врахування індивідуальних особливостей придбаного транспортного засобу, зокрема його технічний стан, який має суттєвий вплив на його ринкову вартість.

Окрім того, будь-якого розрахунку для обґрунтування визначеної відповідачем вартості транспортного засобу в рішенні суб`єкта владних повноважень не наведено, що не дає можливості встановити правильність визначеної ціни.

Суд вважає безпідставним застосування митним органом іншої митної декларації для визначення митної вартості товару як джерело інформації, оскільки існує безліч обставин, які можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок, пошкоджень), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24.12.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам статті 55 МК України якщо не містить обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, інформації наявної у митного органу (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, тощо.

Вказане дає підстави для висновку, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості товару лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства, а тому не наведення обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

За таких обставин, суд вважає, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також, слід зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних рішень: про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки вони прийняті за відсутності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, а відтак, поза межами правового поля.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності оскаржуваних рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на положеннях матеріального закону, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судового збору в сумі 3261,00 грн, що підтверджується квитанціями від 06.05.2020 № 0.0..1 на суму 1682 грн. та від 01.06.2020 №0.0..1 на суму 1579 грн. (а.с. 5, 57).

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 3261,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Київської митниці Держмитслужби (бульвар Вацлава Гавела, 8 А, Київ 124, 03124. Код ) про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення прийнятте Київською митницею Держмитслужби про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлене карткою відмови №UА100540/2020/00003 від 27.02.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА100000/2020/300069/1 від 27.02.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 261 (три тисячі двісті шістдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення буде складено 21 вересня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова