Справа № 640/22097/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

21 вересня 2020 року м. Київ № 640/22097/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву особи, що може отримати статус позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бомакс Плюс" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БомаксПлюс" (як особа, що може отримати статус позивача у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України в особі Постійно діючої адміністративної колегії з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 11.09.2020 №17119-р/пк- пз до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Заява мотивована тим, що Управлінням державної охорони України - Замовником торгів було розпочато процедуру закупівлі (відкриті торги) товарів за бюджетні кошти. Позивач виявив бажання взяти участь у відповідному тендері та згідно Тендерної документації подав тендерну пропозицію. За результатами розгляду Тендерну пропозицію позивача було визнано найбільш економічно вигідною, однак рішенням Замовника відхилено з посиланням на абзац 3 пункт 1 частини першої статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі». Не погоджуючись з вказаним рішенням Замовника позивач звернувся з скаргою до Антимонопольного комітету України у порядку, передбаченому Законом України «Про публічні закупівлі». Відповідно до частини сімнадцятої статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі» у зв`язку із скаргою учасника, процедура проведення торгів була зупинена. Рішенням Антимонопольного комітету України від 11 вересня 2020 року скаргу позивача відхилено без належного мотивування та обґрунтування, формально процитовано позиції сторін та належним чином не досліджено як змісту тендерної документації, так і норм Закону України «Про публічні закупівлі» в комплексі.

Позивач вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У випадку не зупинення рішення відповідача виникне ситуація, за якої третя особа - Замовник укладе договір на закупівлю товарів з іншим учасником торгів та заплатить більшу суму за умовами закупівлі, а не позивачу за нижчою ціною і за товар, який значно кращий за своїми якісними характеристиками, оскільки пропозиція позивача вже визнана найбільш економічно обґрунтованою. Таке порушення також призведе до додаткових втрат Державного бюджету України та неефективного використання державних коштів.

Також зазначено, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті, навіть у випадку відновлення правового становища - задоволення позову по суті, ефективний захист прав та інтересів позивача стане неможливим, оскільки Замовник відповідно до положень статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі» вже набув права перейти до розгляду пропозиції наступного учасника та може укласти договір придбання товарів з іншим учасником, що в свою чергу призведе до понесення Позивачем матеріальних збитків та втрат від упущеної вигоди.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Суть поданої заявником заяви про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Однак, заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та не наведено підстав, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та які б вказували на очевидну протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БомаксПлюс" про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.