Справа № 420/3630/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3630/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Романенка А.А. за ордером,

представника відповідача Левенець А.В. за довіреністю,

третя особа не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засідання справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказів №311 від 06.02.2020 р. та №737 від 24.03.2020 р. в частині притягнення позивача до відповідальності та звільненні, поновлення на займаній посаді або призначенні на рівнозначній посаді, зобов`язання стягнути заробіток за час вимушеного прогулу, виплатити недоотриману частину заробітної плати та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій він просив:

- визнати протиправним та скасувати накази №311 від 06.02. 2020 та №737 від 24.03.2020 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посадістаршого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Суворовського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, а у випадку неможливості - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити на рівнозначну посаду у Суворовському ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до набрання чсинності вдіподвіним рішенням суду;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину заробітної плати за лютий - березень 2020 у розмірі 7 821,72 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до набрання чинності відповідним рішенням суду;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 20000грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач порушив порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, формально підійшов до з`ясування обставин справи, що призвело до безпідставного накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Так, позивач зазначив, що підставою звільнення в оскаржуваному наказі зазначено наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.02.2020 року №311 про проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин, причин та умову, за яких позивач начебто порушив службову дисципліну, що виразилося у складенні відносно позивача двох адміністративних протоколів за ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок невиконання вимоги про зупинку транспортного засобу та відповідного розпорядження поліцейського щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявними ознаками такого сп`яніння.

Позивач зазначає, що відносно нього незаконно були складені два протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортом з явними ознаками алкогольного сп`яніння) та за правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП (на вимогу працівника поліції не зупинив транспортний засіб).

На час розгляду питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів поліції вказані вище протоколи про вчинення адміністративних правопорушень суд ще не розглянув та рішення по ним не були прийняті.

Таким чином, рішення про звільнення позивача прийнято з надуманих підстав, оскільки на момент його звільнення судом не було доведено його вини за фактом вчинення адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси протоколи про вчинення адміністративних порушень складені із численними порушеннями. Постановою даного суду провадження у справі відносно позивача закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд у своїй постанові прийняв до уваги результати токсикологічного дослідження про відсутність у сечі позивача етанолу.

Також наказ про звільнення відповідач видав під час тимчасової непрацездатності позивача.

Такі дії відповідача викликали у позивача шок, у нього погіршилося самопочуття, виникли сильні душевні переживання, він перебував у сильному депресивному стан, у зв`язку з чим в нього різко загострилися хронічні хвороби серця. Тобто відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду.

Крім того, в лютому та березні 2020 року з невідомих для позивача причин йому начислено заробітну плату у меншому розмірі за його середню заробітну плату на 7821,72 грн.

(б) Позиція відповідача

Відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому проти його задоволення заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що нормами Дисциплінарного статуту національної поліції не передбачено очікувань рішень суду. Відповідач був притягнутий до відповідальності не за рішенням суду, а за не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності в нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася. Тобто позивач вчинив дії, що підірвали авторитет Національної поліції України, призвели до порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.

Крім того, представник відповідача зазначав, що Дисциплінарним статутом Національної поліції України перебування поліцейського на лікарняному ( у період тимчасової непрацездатності) не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення. Більше того, позивач не надав жодного листка непрацездатності, або ж довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського відповідно до зразка, затвердженого наказом МВС №201 від 06.03.2016.

Щодо зменшення грошового забезпечення представник відповідача зазначив, враховуючи те, що позивач був відсторонений від виконання службових обов`язків у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування за ним збереглися всі види грошового забезпечення крім премії.

(в) Відповідь на відзив

Позивачем, в свою чергу, надано відповідь на відзив, у якій він додатково зазначив, що у разі надходження до поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Проведення службової перевірки було незаконним та таким, що не відповідає положенням Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пояснення від третьої особи до суду не надходили.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 13.05.2020р. суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання, від 10.06.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі.

13.07.2020 суд ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання, задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідків поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зупиняли автомобіль, оформлювали адміністративні матеріали, надавали пояснення впродовж службового розслідування, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

IV. Обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників позивача та відповідача, суд у справі встановив такі факти та обставини.

Позивач проходив службу в ОВС з 14.08.2000 року по 06.11.2015 року, в Національній поліції України з 27.04.2018 року на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Суворовського ВП у м. Одесі ГУНП.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.02.2020 доповідною запискою начальника УКЗ ГУНП в Одеській області було доведено до відома начальника ГУ НП в Одеській області про те, що 04.02.2020 стосовно позивача складено два адміністративних протоколи за ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпПАП у зв`язку з невиконанням вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу та подальшого проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янння у зв`язку з наявними орзнаками такого сп`яніння.

За даними відомостями наказами ГУНП в Одеській області від 06.02.2020 №311 та №151 було призначене службове розслідування та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни від 05.03.2020 встановлено, що 04.0202020 о 22:00 год. на вул. Олександрівська, 1 а в с.Олександрівка, Лиманського району, позивач під час керування автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 21 км а/д М-14, не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою сигнального диску з червоним світлоповертачем та був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі «Mitsubishi». Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації руху), у зв`язку з чим в присутності двох свідків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак позивач відмовився від проходження огляду із використанням алкотестеру «Драгер 6810» на місці зупинки, а також від медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі. Дані висновки були зроблені на підставі опрацьованих відеозаписів з урахуванням свідчень поліцейських УПП в Одеській області.

24.03.2020 відповідач видав наказ №737 яким позивача за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушення вимог п.п. 1,2,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.1 ч.1 ст.18 ЗУ « Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз.3,5 ч.2 ст.16 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ,п.п.1.3, 2.4,2.5,2.9 «а» Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 звільнено зі служби в поліції (а.с. 75-92).

Позивач надав суду копії довідок про амбулаторне лікування з 05.02.2020 року по 15.02.2020, з 03.03.2020 по 18.03.2020 , з 18.03.20 по 04.04.2020 (а.с. 28, 32, 33).

Також позивач надав копію результату токсилогічного дослідження від 06.02.2020 (13:05 хв.), який показав відсутність у сечі етилового алкоголю (а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що в ході службового розслідування були відібрані пояснення у лейтенантів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , сержанта поліції ОСОБА_5 (а.с. 102-109).

Також до матеріалів службового розслідування долучені листи з інформацією записів з відеокамер «Безпечне місто», на яких зображений рух а/м ««VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 та диск з відеозаписом (а.с. 99-100, 154).

Факт складання відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпПАП сторонами не заперечується. Так само позивач на запитання суду підтвердив той факт, що не здійснив зупинку автотранспорту на вимогу поліцейського та відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Одночасно суд встановив, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2020 року у справі № 523/3602/18 за результатами розгляду матеріалів УПП в Одеській області відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо винесення оскаржуваних наказів, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Головним аргументом позивача на користь задоволення його позовних вимог є його посилання на те, що справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення згідно з постановою Суворовського районного суду міста Одеси від від 14.04.2020 року у справі № 523/3602/18.

Також, позивач надає акт відбору сечі Одеської клінічної лікарні Одеської обласної ради від 06 лютого 2020 року, відповідно до якого за результатами судово-токсикологічного дослідження станом на 06.02.2020; 13:05 год в сечі отриманої на момент забору етиловий алкоголь у позивача не виявлено (а.с. 27).

Таким чином, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що підтверджено вище переліченими документами, а тому підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Суд не погоджується з такими доводами представника позивача, з огляду на таке.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний Статут Національної поліції України, (надалі-Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Згідно з ст. 11 цього Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 11 Статуту, за вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Порядок проведення службового розслідування врегульований ст. 14 Статуту.

Так, відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 14 Статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 5 цієї статті Статуту, у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Проте суд зазначає, що в спірному рішенні про звільнення позивача відповідач посилається на порушення п.п 1,2.6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до вказаних пунктів ч. 3 Статті 1 Дисциплінарного статуту:

«Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Тобто позивач притягувався до відповідальності за вчинення дій, що підривали авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, а саме-невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності в нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася. Адже відповідно до ч.2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського. Також Згідно з вимогами Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимоги цих Правил, водій повинен на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням ПДР (п. 1.3.,2.4). Відповідно до п.2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції порйти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Згідно з ч.1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача на рішення Суворовського районного суду м.Одеси та робить висновок, що позивач був звільнений не за притягнення його до адміністративної відповідальності, а за підрив авторитету Національної поліції, порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів.

Крім того, відповідно до ч.2 статті 18 Дисциплінарного статуту: « Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою».

З аналізу даної правової норми суд робить висновок, що ознайомлення з матеріалами службового розслідування є правом позивача та не є обов`язком дисциплінарної комісії.

Відповідно до ч. 11 ст. 15 Статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення (ч. 12 ст. 15 Статуту). Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів (ч. 13 ст. 15 Статуту).

Такі самі права на захист, передбачені ст. 18 Статуту.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 18 Статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що йому було відомо про те, що проводилося відносно нього службове розслідування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подавав рапорти про те, що з`явитися на теперішній час для надання пояснень за фактом службової перевірки він не в змозі, оскільки на даний час знаходиться на лікуванні ( а.с.15).

Проте лікарняні листи позивач так і не надав.

Додатково суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року № 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, листок непрацездатності ( -04 ) (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Таким чином, відповідно до законодавства, відсутність на місці несення служби з поважних причин повинні бути належним чином документально оформлені, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою.

Однак, позивачем не були надані такі листки непрацездатності відповідачу.

Відповідно до ч. 14, ст. 15 Статуту, якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

Враховуючи встановлені судом обставини та факти, суд доходить висновку, що відповідачем були дотримані вимоги щодо проведення службового розслідування та не допущені порушення щодо порядку його проведення.

З аналогічних підстав суд не бере до уваги твердження позивач про протиправне його звільнення під час його перебування на лікарняному.

По суті допущених позивачем порушень суд зазначає таке.

Посилання позивача на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, що підтверджено вище зазначеним судовим рішенням, а тому підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні, відхиляється судом, оскільки позивач був притягнутий саме до дисциплінарної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 11 Статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

У свою чергу, факт недотримання вимог щодо зупинки та проходження медичного огляду позивачем підтверджений та не заперечується сторонами.

В судове засідання свідки (працівники поліції, якими були складені протоколи, які зупиняли транспортний засіб), які викликалися, в суд не з`явилися. Проте суд зазначає, що в матеріалах справи знаходять їх письмові пояснення, які у сторін сумнівів не викликали.

Також в судовому засіданні сторони не наполягали на огляді відеоматеріалів, оскільки погоджувались з тим, що за сукупністю інших доказів у суду існує можливість об`єктивно встановити обставини у справі.

Стосовно наданого позивачем акту відбору сечі Одеської клінічної лікарні Одеської обласної ради від 06 лютого 2020 року, відповідно до якого за результатами судово-токсикологічного дослідження станом на 06.02.2020; 13:05 год в сечі отриманої на момент забору етиловий алкоголь у позивача не виявлено, суд звертає увагу, що відповідно до п. 9 Розділу 2 Наказу Міністерства внутрішніх від 09.11.2015 року № 1452/735, яким затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що не було дотримано позивачем, а тому цей доказ не є допустимим у цій справі. Крім того, встановлення факту перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння не має значення при розгляді даної справи, оскільки дана обставина не була підставою у спірному наказі про звільнення позивача.

Службовим розслідуванням доведено, що позивач вчинив проступок, який є несумісним з поведінкою працівника Національної поліції України, вчинивши вчинок, який дискредитує звання працівника поліції.

Судом встановлено, що звільнення позивача з поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування, яке проведено у повній відповідності до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Щодо зменшення позивачу грошового забезпечення, суд зазначає, що відповідно до абз.1 п.5 розділу ІІІ наказу МВС №260 від 06.04.2016р. поліцейським відстороненим від виконання службових обов`язків у зв`язку із проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом НП України зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення крім премії. Суд встановив, що зменшення грошового забезпечення відбулося за рахунок неврахування суми премії, що, на думку суду, відповідач здійснив правомірно.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність спірних наказів, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення решти позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак в їх задоволенні позову слід відмовити повністю.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що відповідачем не надані докази понесення таких витрат, жодні витрати не належать компенсації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 21» вересня 2020 року.

Суддя О.Я. Бойко

.