Справа № 557/1110/20
Суддя: Оленич Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/557/51/2020
Справа 557/1110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Поліщук С.О.,

номер справи 679/1110/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Національної поліції в Рівненській області, старший сержант поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Гоща адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, старшого сержанта поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука Івана Олександровича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

за участю представника позивача Пузирка О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого сержанта поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука І.О. про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову останній зазначив, що оскарженою постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП за те, що він 11 серпня 2020 року о 02 год. 28 хв. на вул. Центральна в с. Липки здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив, що на ставку в стані сп`яніння перебуває ОСОБА_2 , вчиняє конфлікт, неадекватно себе поводить, хоча такого факту не було.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що є орендарем ставка, який знаходиться за межами с. Липки Гощанського району Рівненської області. Вказану водойму 21 березня 2014 року ним було зариблено, тому, як зазначив позивач, риба, яка вирощується у такій водоймі, є його власністю. На даний час вирішується питання пролонгації договору оренди вказаного ставка, термін якого закінчився 06 квітня 2019 року, відмови від продовження строку оренди на даний час позивач не отримав.

Оскільки 11 серпня 2020 року приблизно між другою і третьою годинами ночі ним було помічено, що сторонні особи, серед яких він впізнав працівника поліції ОСОБА_2 , виловлюють рибу без його дозволу, він, з метою уникнення конфлікту, викликав працівників поліції за номером «102». Проте, останні, прибувши за викликом, відмовилися складати протокол на своїх колег, які були у нетверезому стані, розпивали спиртні напої та вели себе зухвало. При цьому, працівником поліції Попчуком І.О. позивачу було вручено оскаржену ним постанову.

Позивач не погоджується з винесеною постановою, вважає себе невинним, а постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки остання складена з порушенням процесуального права, так як йому не було роз`яснено його прав, а також не було оформлено протокол про адміністративне правопорушення, як це передбачено ч. 5 ст. 258 КУпАП. Крім того, позивач зауважує на тому, що копія постанови, яку йому вручили, є документом, який не читається.

За вказаних обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого сержанта СРПП Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука І.О. серії ГАА №056033 від 11 серпня 2020 року.

01 вересня 2020 року представник позивача Пузирко О.Л. подав клопотання про залучення в якості співвідповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачами до суду не подано.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2020 року дана позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2020 року задоволено клопотання представника позивача Пузирка О.О. про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач та його представник у судовому засідання позов підтримали та просили такий задовольнити, з підстав зазначених у ньому. При цьому, представник позивача додатково вказав на наявність у діях інспектора при винесенні постанови порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки останній, не здійснивши перевірки щодо правомірності виклику поліції, незаконно виніс постанову. Вказав представник і на відсутність в діях позивача прямого умислу на вчинення інкримінованого йому правопорушення, що в свою чергу є обставиною, яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач Попчук І.О. у судовому засіданні позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Останній пояснив, що коли у складі групи приїхав на виклик щодо неправомірних дій громадянина ОСОБА_2 , який надійшов від позивача на лінію «102», то вказаного громадянина на ставку не було, у зв`язку з чим і була винесена постанова відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. Також відповідач ствердив про те, що пояснення від присутніх на ставку ним не відбирались, оскільки останні такі надавати відмовилися, та протокол відносно ОСОБА_1 ним також не складався.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, в судове засіданні не з`явився.

Заслухавши позивача, його представника та відповідача, показання свідка ОСОБА_4 , з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення на них відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №056033 від 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 притянуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня (арк. спр. 8).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинним, а оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові та у судовому засіданні позивач категорично заперечив проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину останній заперечував і при винесенні відносно нього оскарженої ним постанови.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як зазначено у ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач наголошує на тому, що здійснюючи виклик поліції, був впевнений, що ОСОБА_2 вчинялися неправомірні дії, оскільки такий перебував на орендованому ним ставку в стані сп`яніння, вів себе неадекватно, вчиняв конфлікт, та при цьому позивач усвідомлював, що він діє правомірно й повідомляє правдиву інформацію.

На неправомірність дій ОСОБА_2 , що мали місце на орендованому ОСОБА_1 ставку у день винесення оскарженої постанови, у судовому засідання вказав також і свідок ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Проте, під час прийняття оскарженої постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано норм діючих нормативно-правових актів, вина позивача у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, не проведено допиту свідків - реальних очевидців події, про яку позивач вказав у своєму виклику до поліції, факт якого сторонами у справі не оспорюється, не було встановлено та досліджено належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку.

Звертається судом увага і на ту обставину, що поліцейський, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на лінію «102», тобто не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув останнього до адміністративної відповідальності. При цьому, в оскарженій постанові, всупереч вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, не повно наведені обставини, які встановлені під час розгляду справи, не зазначено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Що стосується аргументів відповідача з приводу відмови свідків надавати пояснення, то такі судом відхиляються, оскільки відмова свідків працівником поліції належним чином не засвідчена.

Відхиляються судом і доводи відповідача щодо фіксації правопорушення на боді-камеру, так як вказаний доказ відповідачем безпосередньо до суду в порядку ст. 79 КАС України наданий не був та судом не досліджувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на заначене вище, суд приходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України, і всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, що теж є незалежною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, зокрема, і за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Проте ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 серпня 2020 року судом встановлено, що позивач під час її складання заперечував допущене порушення і адміністративне стягнення, зазначивши про це у своїх письмових поясненнях.

А тому, відповідач у справі, як уповноважена посадова особа, повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 258 та 256 КУпАП, що в силу положень ст. 251 КУпАП містить фактичні дані, які можуть бути доказами вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначені вимоги законодавства відповідачем дотримані не були, тому аргументи позивача з цього приводу судом приймаються до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачами не було надано належних та допустимих доказів наявності умислу в діяннях позивача, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а також порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення і, як наслідок, наявність підстав для скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

При цьому, з огляду на приписи ст. 286 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання оскарженої постанови протиправною, на чому наполягає позивач у поданому позові.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 7, 9, 183, 245, 251, 254, 258, 280, 283, 284 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду повністю співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 липня 2020 по справі №524/6159/16-а.

Згідно з квитанцією №66 від 20 серпня 2020 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (арк. спр. 1).

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 420 гривень 40 копійок, відповідно до ст. 139 КАС України мають бути покладені на відповідача - Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

Щодо решти надмірно сплаченої позивачем суми судового збору, яка становить 420 гривень 40 копійок, то суд вважає за необхідне роз`яснити, що така в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повертається за клопотанням особи, яка сплатила судовий збір за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, старшого сержанта поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука Івана Олександровича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука Івана Олександровича серії ГАА №056033 від 11 серпня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, старшого сержанта поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчука Івана Олександровича про визнання протиправною постанови - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі Головне управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: 33000, м. Рівне, вул. Миколи Хвильового, 2; старший сержант поліції СРПП №4 Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Попчук Іван Олександрович, місцезнаходження: 35400, Рівненська область, смт. Гоща, вул. Застав`я, 11.

Повне рішення суду складено 21 вересня 2020 року.

Суддя Ю.В. Оленич