Справа № 480/5406/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р. Справа № 480/5406/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року (суддя Павлічек В.О.; м. Суми) по справі № 480/5406/19

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Сумській області (далі по тексту також - позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту також - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення з відповідача податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 47916,67 грн. на р/р UА5018002, отримувач УК у м.Сумах/м.Суми/18011000, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 715,98 грн. на р/р UА7018002, отримувач УК у м.Сумах/м.Суми/18010200, код отримувача 37970593, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на момент звернення до суду заборгованість позивача, що підлягає до стягнення становить 48 632,65 грн., з них: з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 47916,67 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 715,98 грн. Вказана заборгованість виникла в результаті несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки. З метою погашення боргу відповідачу виставлена податкова вимога, проте сума боргу залишилась несплаченою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні судом обставин. що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено наявність у ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 48 632, 65 грн. Податкове повідомлення - рішення №0524590/1828-1308 від 26.06.2018 р. та податкова вимога №8081-17 від 10.05.2018 р., що зазначені судом першої інстанції як такі, що направлені за неналежною адресою, направлялись відповідачу за адресою, зазначеною в інформаційних ресурсах податкового органу і слідкування за зміною адрес фізичних осіб не належить до компетентності Головного управління ДПС у Сумській області. З цих підстав позивач вважає, що висновки суду першої інстанції щодо неналежного надсилання податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Крім цього, позивач вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо з`ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме: ст.ст. 90, 242 КАС України.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні м. Суми Головного управління ДФС у Сумській області.

Податковим органом Мисловському Д.В. винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

1) № 48/18-28-13-08 від 05.12.2017 р, яким нараховано суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000, 00 грн.;

2) № 0524590/1828-1308 від 26.06.2018 р., яким нараховано суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі - 22 916, 67 грн.;

3) № 148152-13 від 15.12.2017 р., яким нараховано суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 331,30 грн.;

4) № 148153-13 від 15.12.2017 р., яким нараховано суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житло ьої нерухомості, в розмірі 627,30 грн.;

5) № 0-1819 від 24.04.2018 р., яким нараховано суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 384,68 грн.;

6) № 0-1819 від 24.04.2018 р., яким нараховано суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єкт житлової нерухомості, в розмірі 1092,34 грн.

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Сумській області на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення надсилалась податкова вимога форми Ф від 10.05.2018 року за № 8081-17 про сплату податкового боргу. Проте дане поштове відправлення було повернуто контролюючому органу з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання (а.с. 17).

Таким чином, станом на дату подання позовної заяви за фізичною особою ОСОБА_1 обліковується заборгованість в розмірі 48 632, 65 грн. в тому числі: по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 47 916, 67 грн., по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 715, 98 грн.

Податковий борг відповідача також підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку (а.с. 7).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 05.12.2017 року № 48/18-28-13-08 та від 24.04.2018 року № 0-1819 та № 0-2658, від 26.06.2018 року № 0524590/1828-1308 в порядку, встановленому ст. 42 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове зобов`язання, яке виникло на підставі вище вказаних податкових повідомлень-рішень не є узгодженим та в силу пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не може вважатися податковим боргом.

Крім того, оскільки податкова вимога від 10.05.2018 року № 8081-17 направлялася відповідачу не за місцем його реєстрації, суд першої інстанції, враховуючи приписи п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, дійшов висновку, що дана податкова вимога також вважається не врученою відповідачу належним чином, а відтак у позивача відсутні повноваження здійснювати заходи щодо погашення податкового боргу, передбачені п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Пункт 42.1 ст. 42 ПК України визначає, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. (п.42.2 ст.42 ПК України).

Відповідно до п.45.1 ст.45 ПКУ платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Аналогічне викладено у п. 3 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" від 28.12.2015 року № 1204 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254.

Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням.

Як встановлено судом, 05.12.2017 року позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 48/18-28-13-08, в якому вказано адресу відповідача АДРЕСА_1 . Проте докази направлення зазначеного податкового повідомлення-рішення відповідачу, в матеріалах справи відсутні.

Також податковим органом 15.12.2017 року було винесено податкові повідомлення-рішення № 148152-13 та № 148153-13, в яких вже зазначено адресу відповідача вул. Черепіна, буд. 38, кв. 129, м. Суми. Відповідно до копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначені податкові повідомлення рішення направлялися ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 та повернуті до податкового органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання) (а.с. 13-16).

В подальшому відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 24.04.2018 року № 0-1819 та № 0-2658, в яких також зазначено адресу АДРЕСА_2 . Однак, докази направлення зазначеного податкового повідомлення-рішення відповідачу, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в податковому повідомленні-рішенні від 26.06.2018 року № 0524590/1828-1308 зазначено вже адресу АДРЕСА_3 . При цьому, відповідно до копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене податкове повідомлення рішення направлялося відповідачу на адресу АДРЕСА_3 та повернуто до податкового органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання) (а.с. 8-12).

Крім того, відповідачем було сформовано податкову вимогу від 10.05.2018 року № 8081-17, в якій зазначено адресу АДРЕСА_2 та відповідно до копії конверту, дана вимога направлялася ОСОБА_1 на адресу, зазначену в даній вимозі та повернута до податкового органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання) (а.с. 17).

Відповідно до довідки Управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 з 27.04.2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 25)

Враховуючи викладене, судом першої інстанції, з метою з`ясування всіх обставин у справі, було зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області надати пояснення щодо направлення податкових повідомлень рішень та податкової вимоги на адреси: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , оскільки відповідно до довідки Управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми, ОСОБА_1 з 27.04.2016 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а також надати належним чином завірені копії документів, відповідно до яких було направлено податкові повідомлення-рішення та вимогу на вище зазначені адреси. (а.с. 29)

Проте, вимоги суду податковим органом виконано не було, пояснень та будь-яких доказів суду не надано. Відповідних доказів та пояснень не надано позивачем і до суду апеляційної інстанції.

Водночас, як слідує із матеріалів справи, в податковому повідомленні-рішенні від 05.12.2017 року № 48/18-28-13-08 вказано адресу відповідача АДРЕСА_1 . Також відповідно до копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, податкові повідомлення рішення від 15.12.2017 року № 148152-13 та № 148153-13 направлялися ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , тобто фактично у 2017 році позивач був обізнаний про місце проживання відповідача.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів направлення податкового повідомлення-рішення податкових повідомлень-рішень від 05.12.2017 року № 48/18-28-13-08 та від 24.04.2018 року № 0-1819 та № 0-2658, від 26.06.2018 року № 0524590/1828-1308 на адресу місця проживання відповідача або доказів його вручення останньому, то ці податкові повідомлення - рішення вважаються не врученими платнику податків, а визначені у них суми - неузгодженими та в силу пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не можуть вважатися податковим боргом.

Крім того, оскільки податкова вимога від 10.05.2018 року № 8081-17 направлялася ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 , тобто не за місцем його реєстрації, враховуючи приписи п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, дана податкова вимога також вважається не врученою відповідачу.

Оскільки податкова вимога форми Ф від 10.05.2018 року № 8081-17 не вручена відповідачу належним чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутні повноваження здійснювати заходи щодо погашення податкового боргу, передбачені п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову Головного управління ДПС у Сумській області.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 по справі № 480/5406/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова