Справа № 140/10440/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/10440/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення комісії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради № 5 від 05.03.2020 про припинення надання житлової субсидії з березня 2020 року, зобов`язання відновити надання житлової субсидії з березня 2020 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання протиправною вимоги про повернення коштів (житлової субсидії) отриманих за період з травня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 15995,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до березня 2020 року отримувала житлову субсидію на оплату комунальних послуг, однак 05.03.2020 відповідачем було прийнято рішення про припинення надання їй житлової субсидії з березня 2020 року. Окрім цього, ОСОБА_1 зобов`язано до 25.06.2020 сплатити відповідачу 15995,90 грн. надміру виплачених коштів (повернення житлової субсидії) за період з травня 2019 року по лютий 2020 pоку. Своє рішення про припинення надання раніше призначеної житлової субсидії відповідач мотивував пунктом 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, a саме тим, що позивач в порушення зобов`язань передбачених пунктом 90 цього Положення не повідомила про набуття права власності громадянином ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , якa на дaтy нaбyття права власності перевищує 50 тис. грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що громадянин ОСОБА_2 як член житлово-будівельного кооперативу, повністю сплативши свій пайовий внесок, у 1991 році відповідно до норм чинного на той час Закону України «Про власність» набув у власність квартиру АДРЕСА_1 тoй час, набуття права власності не пов`язувалося із внесенням відомостей дo реєстру, оскільки такий був відсутній.

Таким чином, враховуючи те, щo право власності на квартиру АДРЕСА_1 було набуте ОСОБА_2 у 1991 році, тому, на думку позивача, в її діях відсутні порушення обмежень, встановлені підпунктом 4 пункту 14, пункту 90 Положення. У зв`язку з цим, вважає, щo відповідач безпідставно застосував дo неї норму пункту 119 Положення і протиправно виніс рішення про припинення надання їй житлoвoї субсидії та стягнення 15995,90 грн.

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що в даному випадку законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, якa мaє бути доведена відповідачем. Однак, в даному випадку, на думку позивача, відповідачем не представлено будь-яких доказів, які б свідчили про її недобросовісність та умисел на безпідставне отримання житлової субсидії.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У свою чергу, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 судовий розгляд даної справи продовжено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позову, оскільки в результаті верифікації по домогосподарству ОСОБА_3 було виявлено невідповідності, що стало причиною проведення додаткової перевірки інформації. В процесі перевірки, соціальними інспекторами Департаменту було встановлено, що особою, яка входить до складу домогосподарства позивача ОСОБА_2 набуто право власності на квартиру у АДРЕСА_1 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державна реєстрація даного об`єкта нерухомості проведена 01.02.2019, при цьому, підстава виникнення права власності: довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Крім того, представник відповідача вказує, що довідка, видана ЛК Житлово-експлуатаційна контора №8 ЖБК, на яку посилається позивач є підставою для набуття права власності, а не підтвердженням його належного оформлення та реалізації. Відсутність до 01.02.2019 у ОСОБА_2 належним чином оформлених документів на право власності виключає одну із складових права власності - розпорядження. Таким чином, член домогосподарства позивача ОСОБА_2 отримавши право на набуття права власності його не реалізував до 01.02.2019. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 19.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з заявою про призначення житлової субсидії.

Згідно протоколу про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу позивачу призначено субсидію на період листопад-квітень 2019 року включно.

Як вбачається з рішення про призначення субсидії від 05.06.2019, ОСОБА_1 призначено житлову субсидію з травня 2019 року по квітень 2020 року включно.

Відповідно до акту №120 від 17.02.2020 за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог виявлено набуття права власності перевищує 50 тис. грн. на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Згідно з протоколу №5 засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 05.03.2020 прийнято рішення про припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії.

Як вбачається з рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій від 13.03.2020, за період з травня 2019 року по лютий 2020 року ОСОБА_1 надано житлову субсидію у розмірі 15995,90 грн. У зв`язку з тим, що не задекларовано оплату послуг на суму, яка на дату оплати послуг перевищує 50 тис. грн., а тому заявниця не мала права на отримання житлової субсидії у вказаний період. Крім того, позивачу встановлено термін для повернення надміру виплачених коштів у сумі 15995,90 грн. до 25.06.2020.

Відповідно до протоколу припинення надання житлової субсидії від 12.03.2020 припинено ОСОБА_1 надання раніше призначеної житлової субсидії з березня 2020 року, у зв`язку з тим, що не повідомлено про набуття права власності протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення), на суму, яка на дату набуття права власності перевищує 50 тис. грн., відповідно до пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 зі змінами та згідно рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 05.03.2020 №5.

Крім того, повідомленням про повернення надміру виплачених коштів від 13.03.2020 запропоновано позивачу повернути надміру виплачені кошти в розмірі 15995,90 грн., які необхідно перерахувати до 25.06.2020 на рахунок Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення та порядок надання житлових субсидій визначено Положенням про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з пункту 3 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії» (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129) (пункт 5 Положення №848).

Відповідно до пункту 9 Положення №848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. У разі утворення об`єднаної територіальної громади заяви з необхідними документами для призначення житлових субсидій приймаються уповноваженими особами, що визначені виконавчими органами ради об`єднаної територіальної громади, та передаються відповідним органам соціального захисту населення. Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій.

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності) (пункт 43 Положення №848).

Відповідно до пункту 49 Положення №848 громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

За рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема, громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення (пункт 119 Положення №848).

У свою чергу, відповідно до пункту 90 Положення №848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 14 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

У випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків (пункт 125 Положення №848).

Відповідно до пункту 127 Положення №848 у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 отримувала субсидію в період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, та з травня 2019 по квітень 2020 року. Проте, з травня 2019 року по лютий 2020 року відповідачем здійснений перерахунок сум призначених субсидій у зв`язку з неповідомленням про набуття права власності на дане житло ОСОБА_2 01.02.2019.

Однак, суд звертає увагу, що відповідно до довідки ЛК Житлово-експлуатаційна контора №8 від 16.11.2017 №57, яка видана ОСОБА_2 , який у є членом кооперативу №66 , а також власником квартири АДРЕСА_1 , будинок зданий в експлуатацію ще у 1990 році. Крім того, в 1990 році виписаний ордер №124 на ОСОБА_2 на 3-х кімнатну квартиру загальною площею 60,5 м. кв. Балансова вартість квартири складає 54233,51 грн., перший внесок складає 23904,00 грн., який внесений у 1990 році. У свою чергу, залишок погашався рівними частинами до 1991 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 01.02.2019 зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, суд зазначає, що ОСОБА_2 став власником вищевказаної квартири ще у 1991 році, повністю сплативши свій пайовий внесок, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» 07.02.1991 №697-XII член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

При цьому, суд зауважує, що у ОСОБА_2 не відбулося змін у його майновому стані щодо набуття у власність додаткового майна, тобто його майновий стан не збільшився внаслідок набуття іншого нерухомого майна, вартість якого перевищує 50 тис. гривень. А тому суд вважає, що у даному випадку для позивача не настали умови, зазначені у пункті 119 Положення №848.

Враховуючи те, що додаткового нерухомого майна на суму, що перевищує 50 тис. гривень член домогосподарства позивача не набув, тому відповідач безпідставно прийняв рішення, оформлене протоколом № 5 від 05.03.2020, яким позивачу припинено виплату житлової субсидії.

Пунктами 1, 2 Порядку повернення коштів надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.1997 №39/283/90/5, передбачено, що повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках, зокрема, виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. В разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів:

- припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів;

- подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни)

- повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії.

Тобто, повідомлення про відшкодування коштів, припинення надання субсидії, повідомлення про необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів можливе виключно у випадку подання громадянином свідомо документів із неправильними відомостями. Відповідач не довів, що виплату здійснено внаслідок недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого протоколом від 05.03.2020 №5 про припинення надання житлової субсидії ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд вважає відсутніми підстави для зобов`язання відповідача відновити ОСОБА_1 раніше призначену субсидію з березня 2020 року, оскільки лише у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною вимогу про повернення ОСОБА_1 коштів, отриманих за період з травня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 15995,90 грн., то вона не підлягає задоволенню, оскільки направлене позивачу повідомлення фактично є пропозицією врегулювання спору (повернення грошових коштів).

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29.12.1997 № 39/283/90/5 в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів(при неповерненні їх добровільно).

Отже, повноваження відповідача ухваленням оспорюваного рішення обмежуються лише констатацією факту отримання позивачем (на думку відповідача) надміру виплачених коштів. Що стосується відшкодування, то вони не можуть бути примусово стягнені на підставі оспорюваного повідомлення (відповідно до Порядку - добровільно або шляхом пред`явлення відповідачем позову до суду).

У даному випадку, оспорюване повідомлення за своєю правовою природою є розпорядчим документом, яким скеровується діяльність органу (посадових осіб) при встановлені обставин, що можуть слугувати підставою для виникнення певних правовідносин (можливість звернення з позовом до суду про стягнення надміру виплачених коштів).

При цьому оспорюване повідомлення не є актом суб`єкта владних повноважень, що породжує певні правові наслідки безпосередньо для позивача, а саме повідомлення не має обов`язкового характеру і безпосередньо не породжує настання відповідальності або інших негативних наслідків для позивача.

Таким чином, оскільки відповідачем в конкретних правовідносинах не здійснювалось будь-яких управлінських дій безпосередньо щодо позивача, тому обраний спосіб захисту прав не відповідає суті правовідношення, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 840,80 грн., сплачений відповідно до квитанції №191 від 13.07.2020 (а.с.6).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, оформлене протоколом від 05 березня 2020 року №5 в частині припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 4а ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко