Справа № 280/4299/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
21 вересня 2020 року Справа № 280/4299/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (69057, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, буд. 29; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (далі відповідач-2), в якому позивач, з урахуванням всіх наданих до суду уточнень, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 стосовно позивача, а саме відмову у перерахунку пенсії позивача згідно чинного законодавства виходячи з 79% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 р.;

- зобов`язати відповідача-1 проводити індексацію пенсії позивача згідно з вимогами статті 64 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» позаяк, індексація є однією із складових грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача-1 внести надбавку до складових грошового забезпечення відповідно з частиною 3 статті 43 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.03.2015 р. у справі 21-70а15, внести процентну надбавку, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що відносяться до складових грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія;

- стягнути з відповідача-1 на користь позивача не виплачену належну до виплати суму пенсії у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 р. по 05.06.2020 р.;

- стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача у сумі 1681,60грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в Донецькій області, був звільнений на пенсію за вислугою років з Донецького інституту внутрішніх справ при Донецькому державному університеті, вислуга 28 років. Зазначає, що на даний час він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зв`язку із переїздом з тимчасово окупованої території України (Донецької і Луганської областей). Вважає, що відповідачем-1 були грубо порушені його права на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведені ним перерахунку пенсії за вислугу років від 01.01.2018 був порушений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, де зазначено, що органи Пенсійного фонду призначають (перераховують) пенсії після отримання відповідних документів від уповноваженого органу МВС України. Але відповідач-1 при перерахунку пенсії позивача від 01.01.2018 за вислугу 28 років у органах внутрішніх справ України не маючи на це повноважень за власним розсудом зменшив відсоткову надбавну від усіх складових грошового забезпечення з 79% на 70%. Так, за його особистим розрахунком, відповідач має перед ним заборгованість у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 р. по 05.06.2020 р. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня закінчення дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С. перебував у щорічній оплачуваній відпустці в період часу з 20.07.2020 по 02.08.2020 включно, розгляд питання про відкриття провадження у справі було здійснено першого робочого дня, тобто 03.08.2020.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/4299/20. Повідомлено сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без участі, повідомлення та виклику сторін протягом тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21.09.2020 повернуто ОСОБА_1 без розгляду відповідь на відзив від 24.08.2020 (вх.№39444 від 27.08.2020) в адміністративній справі №280/4299/20.

Ухвалою суду від 21.09.2020 закрито провадження в адміністративній справі №280/4299/20 щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стосовно ОСОБА_1 , а саме відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно чинного законодавства виходячи з 79% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 р.

21.08.2020 до суду від відповідача-1 надійшов відзив (вх.№38797), в якому зазначено, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1. передбачено, що органи Пенсійного фонду призначають (перераховують) пенсію після отримання відповідних документів від уповноваженого органу. Оскільки на даний момент від уповноваженого органу не надходило жодної нової довідки про грошове забезпечення позивача, у відповідача-1 не має підстав для здійснення перерахунку пенсії. Більш того, позовна вимога щодо стягнення з відповідача-1 суми у розмірі 27728,68 грн. є необґрунтованою, оскільки до повноважень суду взагалі не належить розрахунок та визначення розміру пенсії. Зазначає, що суд не може брати на себе не властиві йому повноваження. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 позовні вимоги не визнав, надавши 26.08.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№39384), в якому зазначає, що відповідно до своїх функцій Державна установа «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» не наділена повноваженнями щодо самостійного створення документів для призначення (перерахунку) пенсій, як не наділена повноваженнями щодо призначення (перерахунку) пенсій, то і вимога позивача щодо зобов`язання внесення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії окремих складових, адресована неналежному відповідачу у даній справі. При цьому доказів звернення до уповноваженого органу МВС України, до матеріалів справи не долучено. Щодо залучення до довідки про розмір грошового забезпечення окремих виплат, що входили до складу пенсійної виплати до проведення перерахунку зазначає, що заявлені вимоги не мають під собою законодавчого підґрунтя, не належать до складових грошового забезпечення, а значить і не підлягають включенню в довідку про розмір грошового забезпечення. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , з 01.10.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При перерахунку позивачу у 2018 році пенсії відповідачем застосовано приписи статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розмір пенсії обмежено 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.07.2019 по справі №280/2216/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та встановити основний розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно невиплачена належна йому пенсія у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 р. по 05.06.2020 р., що зумовило його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 10 Закону № 2262-ХІІ органи Пенсійного фонду України з 01.01.2007 виконують функції з призначення і виплати пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону.

Вирішуючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проводити індексацію пенсії ОСОБА_1 згідно з вимогами статті 64 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» позаяк, індексація є однією із складових грошового забезпечення, суд виходить з наступного.

Право осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, на підвищення пенсії у зв`язку з індексацією грошових доходів населення передбачено у ст. 64 Закону № 2262-ХІІ.

Призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ пенсії віднесені до об`єктів індексації грошових доходів населення. У частині шостій зазначеної статті визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, проаналізувавши зазначені норми, суд дійшов висновку, що обчислення індексу споживчих цін відбувається у наступному місяці, що слідує за місяцем, у якому величина індексу таких цін перевищила поріг індексації в розмірі 101 відсотка. Тобто, обчислення індексації здійснюється, у разі перевищення порогу індексації в розмірі 101 відсотка.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІ, який набрав чинності з 01.01.2016, внесені зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а саме: індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Тобто, з 01.01.2016 обчислення індексації здійснюється у разі перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотка.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» були внесені зміни, зокрема, доповнено статтю 5 частиною 6 такого змісту: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII набрав чинності з 01.01.2015.

Таким чином, з 01.01.2015 статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 6 вказаного Закону у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні зміни були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77 до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80-VIII встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а норми і положення, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застосування Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» є доречним у межах спірних відносин з огляду на дію загальноправового принципу дії норми права у часі, що дозволяє подальше застосування постанови Уряду.

Отже, враховуючи Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», індексація повинна бути проведена у відповідності до положень Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що наведені норми є чинними та не скасовані в установленому законом порядку, а вимоги п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не визнані неконституційними.

Кабінетом Міністрів України, на виконання «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», було прийнято постанову від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою затверджено зміни до Порядку № 1078, які підлягали застосуванню, починаючи з 01.12.2015 року.

Пункт 6 Порядку № 1078 доповнено абзацом, який передбачає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Слід зазначити, що у зв`язку з набранням 11.10.2017 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII частина шоста статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» мала наступну редакцію: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд зазначає, що з 01.01.2015 проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до п. 3 вищезгаданого Порядку № 1078 (у редакції, що діяв у період, заявлений для індексації), до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносились, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Суд зазначає, що індексація пенсії позивача є складовою загальної суми пенсійної виплати.

За приписами абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Абзацом першим п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Між тим, у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Водночас, Верховний Суд України у постанові від 17.02.2016 по справі № 21-5368а15 дійшов висновку про те, що відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв`язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться.

З вищевказаного з`ясовується, що пенсія, яку отримує позивач, є об`єктом індексації, яка має перераховуватись щомісячно, за місяцем, у разі якщо індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації до 01.01.2016 в розмірі 101 відсоток, а з 01.01.2016 в розмірі 103 відсотка, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема, з даних індексу інфляції по Україні за 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки, встановлюється наступне.

Згідно вказаних офіційних даних, у січні 2014 року індекс споживчих цін склав - 100,2 відсотка, у лютому 2014 року - 100,6 відсотка, у березні 2014 року - 102,2 відсотка, у квітні 2014 року - 103,8 відсотка, у травні 2014 року - 103,8 відсотка, у червні 2014 року - 101 відсоток, у липні 2014 року - 100,4 відсотка, у серпні 2014 року - 100,8 відсотка, у вересні 2014 року - 102,9 відсотка, у жовтні 2014 року - 102,4 відсотка, у листопаді 2014 року - 101,9 відсотка, у грудні 2014 року - 103,0 відсотка.

Тобто, у 2014 у березні, квітні, травні, вересні, жовтні, листопаді та грудні індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток.

У 2015 році відсоток індексу інфляції становив: у січні - 103,1, у лютому - 105,3, у березні - 110,8, у квітні - 114,0, у травні - 102,2, у червні - 100,4, у липні - 99,0, у серпні - 99,2, у вересні - 102,3, у жовтні - 98,7, у листопаді - 102,0, у грудні - 100,7.

Тобто, у 2015 році у січні, лютому, березні, квітні, травні, вересні та листопаді індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток.

Позаяк, суд звертає увагу на те, що з 01.01.2016 обчислення індексації цін здійснюється у разі перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотка.

Так, у 2016 році відсоток індексу інфляції становив: у січні - 100,9, у лютому - 99,6, у березні - 101,0, у квітні - 103,5, у травні - 100,1, у червні - 99,8, у липні - 99,9, у серпні - 99,7, у вересні - 101,8, у жовтні - 102,8, у листопаді - 101,8, у грудні - 100,9.

Тобто, у 2016 році лише у квітні індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 103 відсотка, що становило 103,5.

За 2017 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101,1, у лютому - 101,0, у березні - 101,8, у квітні - 100,9, у травні - 101,3, у червні - 101,6, у липні - 100,2, у серпні - 99,9, у вересні - 102,0, у жовтні - 101,2, у листопаді - 100,9, у грудні - 101,0.

З наведеного з`ясовується, що за період 2017 року індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

За 2018 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101,5, у лютому - 100,9, у березні - 101,1, у квітні - 100,8, у травні - 100,0, у червні - 100,0, у липні - 99,3, у серпні - 100,0, у вересні - 101,9, у жовтні - 101,7, у листопаді - 101,4, у грудні - 100,8.

Таким же чином, з наведеного з`ясовується, що за період 2018 року індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що з урахуванням наведених норм, індексація пенсії має перераховуватись щомісячно, за місяцем, у разі коли індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації до 01.01.2016 в розмірі 101 відсоток, а з 01.01.2016 в розмірі 103 відсотка, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Водночас, суд наголошує, що позивачем не надано жодних, у розумінні статті 73 КАС України, доказів того, що управління Пенсійного фонду України, не здійснило індексацію його пенсії за періоди, коли індекс споживчих цін перевищував законодавчо встановлений рівень і не виплатило відповідні суми збільшення.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги в цій частини необгрутованими, а отже такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести надбавку до складових грошового забезпечення відповідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 р., та відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.03.2015 р. у справі 21-70а15, внести процентну надбавку, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що відносяться до складових грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У той же час частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Позивач вважає, що в розрахунок пенсії повинні бути включені додаткові види грошового забезпечення, із яких обчислений основний розмір пенсії за вислугу років та з яких фактично нараховувався та справлявся (утримувався) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на практику Верховного Суду України, а саме постанову від 10.03.2015 у справі № 21-70а15.

Проте, у постанові Великої Палатою Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 522/2738/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеського обласного військового комісаріату про зобов`язання вчинити певні дії зазначено, що заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги управління ПФУ, вважаючи при цьому за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 (№ 21-70а15).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 зазначила, що частина третя статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Водночас висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_3, з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем у квітні-травні 2012 року та квітні 2013 року матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у червні 2012 року та червні 2013 року - матеріальної допомоги для оздоровлення, у серпні 2013 року - винагороди за тривалість безперервної військової служби, у грудні 2011 року, грудні 2012 року та травні 2013 року - грошових премій відповідно до статей Дисциплінарного статуту ЗСУ, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІпереліку видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення на користь позивача не виплаченої належної до виплати суму пенсії у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 р. по 05.06.2020 р., суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідач є суб`єктом владних повноважень та має дискреційні повноваження щодо розрахунку належних до виплати сум пенсій. Суд, у рішенні від 06.03.2020 по справі №280/1026/20, зробив висновок про наявність підстав для здійснення перерахунку та встановлення основного розміру пенсії позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, що повинен вчинити відповідач на виконання даного рішення суду.

Тобто, станом на теперішній час відповідачем не здійснено перерахунок пенсії та не визначено суму пенсійних виплат належаних позивачу на підставі рішення суду у №280/1026/20,а отже, і вимога про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 не виплаченої належної до виплати суму пенсії у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 р. по 05.06.2020 р. до задоволення не належить.

З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (69057, м. Запоріжжя, вул. О. Матросова, буд. 29; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення
Рішення у повному обсязі складено та підписано 21.09.2020.

Суддя М.С. Лазаренко