Справа № 640/13766/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Київ № 640/13766/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - позивач, ГУ ПФУ у Київській області) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 05 травня 2020 року №ВП 59497839.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що фактичною підставою для застосування спірним рішенням штрафу слугувало ненадання інформації щодо виконання рішення суду.

Водночас зазначив, що листами від 24.07.2019 та від 15.08.2019 позивач повідомляв відповідача про виконання рішення суду, що не прийнято до уваги останнім.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем на адресу суду надіслано матеріали виконавчого провадження ВП №59497839.

Водночас відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких пояснень чи заперечень не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі №369/5733/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) задоволено:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо здійснення пенсійних виплат ОСОБА_1 з обмеженням максимального розміру пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною);

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі різниці між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 1 червня 2017 р. по день, з якого почнеться виплата пенсії, без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 судом видано виконавчий лист 04.07.2019 №369/5733/18.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича від 10.07.2019 відкрито виконавче провадження №59497839 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Листом від 24.07.2019 №1242/108-02 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання зазначеного рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01.06.2017 по 31.07.2019. Сума доплати по перерахунку за період з 01.06.2017 по 31.07.2019 становить 620 947,79 грн.

Однак, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича від 05.05.2020 у виконавчому провадженні №59497839 за невиконання рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100, 00 грн.

Вважаючи, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №369/5733/18 виконаним, позивач вважає, що постанова про накладення штрафу є передчасною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VII закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 (далі - Порядок № 649), визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено вказаний Порядок № 649, приписано, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Тобто, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649.

Як встановлено судом, листами від 24.07.2019 №1242/108-02 та №21.08.2019 №2400/108-02 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві М. Бялого про виконання рішення суду від 31.01.2019 у справі №369/5733/18.

На підтвердження зазначених доводів позивачем було долучено копію перерахунку пенсії за пенсійною справою № за період з червня 2017 року по червень 2019 року, копію розрахунку на доплату за пенсійною справою № за період червень-липень 2019 року.

Із зазначених розрахунків вбачається, що підставою для розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням №Д /3 (пенсіонер: ОСОБА_1 ) слугувало рішення суду.

Однак, суд звертає увагу, що відповідач правом надання до суду відзиву не скористався, будь яких доказів на спростування зазначеної позиції не надав.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, станом на 05.05.2020 інформація стосовно виконання рішення суду від боржника не надходила, однак суд не погоджується із наведеною позицією, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснив всі залежні від нього дії щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №369/5733/18 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 червня 2017 року, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу прийнята без урахування всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправної та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 05.05.2020 у виконавчому провадженні №59497839 підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу позивача, який має значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки по відношенню до позивача у межах даної справи владно-управлінські функції здійснює Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №2062 від 14.07.2020.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича про накладення штрафу від 05 травня 2020 року №ВП 59497839.

3. Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, )

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул.Виборзька, 32, )