Справа № 640/3537/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3537/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» (далі - ОСББ «Русанівська затока», позивач) подало до суду позов до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», яким просило:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у м. Києві щодо скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер :63:018:0047 по вул. Євгенія Сверстюка, б. 52-В у Дніпровському районі м. Києва;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,34 га за адресою: м. Києві, вул. Євгенія Сверстюка, б. 52-в з кадастровим номером :63:018:0047 та її кадастровий номер, закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв'язку із здійсненням державної реєстрації у Державному земельному кадастром земельної ділянки площею 0,34 га за адресою: м. Києві, вул. Євгенія Сверстюка, б. 52-в з кадастровим номером :63:018:0047.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наявність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047, оскільки при такій реєстрації КП «Київтранспарксервіс» порушено пункт 3.9 Порядку набуття права на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради 20.04.2017 року №241/2463, а саме: не надано до Департаменту земельних ресурсів КМДА розроблений та погоджений у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Марини Раскової, б. 52-В у Дніпровському районі міста Києва, орієнтовною площею 0,34 га., що в свою чергу зумовили обставини не реєстрації такого речового права за третьою особою. Однак, внаслідок бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві щодо не скасування даної реєстрації має місце порушення права позивача на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, та позбавляє Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» можливості на державну реєстрацію такого права, в порядку визначеному законом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована доводами, аналогічними позовній заяві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. Зокрема, відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки проект землеустрою щодо відведення КП «Київтранспарксервіс» земельної ділянки по вул. Марини Раскової, б. 52-В відповідав вимогам чинного законодавства (в ньому були наявні всі висновки відповідних органів, визначених у статті 186-1 Земельного кодексу України), а підстав для відмови у державній реєстрації не було. При цьому, ГУ Держгеокадастру у м. Києві зазначає, що доводи позивача про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :63:018:0047 на момент її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі накладалась на земельні ділянки з номерами 63:018:0050, яка включає ділянки 63:018:0043, 63:018:0076, 63:0018:0078 є законодавчо необґрунтованими та такими, що не відповідають даним Державного земельного кадастру.

Третьою особою відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2003 року Київська міська рада на підставі Договору оренди земельної ділянки видала у короткострокову оренду АТ холдинговій компанії «Київміськбуд» земельну ділянку розміром 1,0491 га у Дніпровському районі міста Києва за місцем розташування вул. Марини Раскової (Євгенія Сверстюка), 52-В (обліковий номер 63:018:0043) для будівництва житлового будинку.

Відповідно до акту від 11.12.2003 року № 229 про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю введено в експлуатацію житловий будинок по вулиці М. Раскової, б. 52-В (без вбудованих приміщень) (а.с. 47-49).

15.07.2016 року було зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» () за місцезнаходженням: м. Київ, вул. М. Раскової, б. 52-В.

Відповідно до акту приймання-передачі багатоквартирного будинку по вул. Євгенія Сверстюка, б. 52-В (до перейменування вул. М. Раскової) від 01.11.2016 року все майно належне співвласникам передано в управління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока».

14.03.2017 року ОСББ «Русанівська затока» звернулося до Київської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Євгенія Сверстюка, б. 52-В, площею 1,0491 га для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з наземним паркінгом (справа №К-29483) (а.с. 54).

Проектом рішення ПР-13379 Київської міської ради від 03.05.2017 року ОСББ «Русанівська затока» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обліковий код в міському земельному кадастрі 63:018:0050 на вулиці Є. Сверстюка, б. 52-В орієнтовною площею 1,10 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади м. Києва) в постійне користування для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з наземним паркінгом згідно план-схемою (додаток до рішення) (справа К-29483) (а.с. 62).

Відповідно до даних Міського земельного кадастру площа земельної ділянки 63:018:0050 включає в себе земельні ділянки з обліковим кодом 63:018:0043, 63:18:0076 та 63:018:0078.

Судом встановлено, що між ОСББ «Русанівська затока» та КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» укладено договір від 05.05.2017 року №225 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Є. Сверстюка, 52-В для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з наземним паркінгом.

Повідомленням до Київської міської ради від 13.05.2017 (вх. №08/8414) позивачем отримано у відповідності до вимог статті 123 Земельного кодексу України мовчазну згоду на розроблення документації із землеустрою.

Листом від 14.02.2019 року №07-02/188-3КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» повідомило ОСББ «Русанівська затока» про неможливість виконання договору від 05.05.2017 року №225 та розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Є. Сверстюка, б. 52-В у Дніпровському районі міста Києва для обслуговування багатоквартирного житлового будинку у зв'язку з наявністю зареєстрованої в Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер :63:018:0047.

При цьому, рішенням Київської міської ради від 18.04.2013 року №246/9303 Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Марини Раскової, 52-В у Дніпровському районі м. Києва орієнтовною площею 0, 34 га, в постійне користування для влаштування, експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури згідно з планом-схемою (додаток до рішення) (справа К-20079) за обліковим кодом 63:018:047к.

18.11.2013 року Головним управлінням Держземагенства у м. Києві на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0,34 га з кадастровим номером :63:018:0047, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Марини Раскової, б. 52-В.

31.07.2018 року позивачем подано до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві заяву вих. №0108/18-ДК про скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :63:018:0047).

За наслідком розгляду поданої ОСББ «Русанівська затока» заяви, листом від 31.08.2018 року №19-26-0.22-4910/2-18 відповідач повідомив про відсутність станом на час надання відповіді підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047, в порядку передбаченому пунктом 114 Порядку .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі здійснюється за процедурою встановленою Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VI (далі - Закон №3613-VI) та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок ведення Державного земельного кадастру).

Відповідно до положень статті 24 Закону №3613-VI та пунктів 107-111 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації земельних ділянок визначений у статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства і за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Отже, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після погодження відповідними органами визначеними у статті 186-1 Земельного кодексу України документації із землеустрою (в тому числі і проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) та до прийняття рішення про її передачу органом місцевого самоврядування за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Матеріали справи свідчать, що КП «Київтранспарксервіс» було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Марини Раскової, 52-в у Дніпровському районі м. Києва для влаштування, експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури КП «Київтранспарксервіс» ще рішенням Київської міської ради від 18.04.2013 № 246/9303.

З наявного в матеріалах справи висновку Головного управління Держземагентства у м. Києві від 30.10.2013 N° 4368 вбачається, що проект землеустрою щодо відведення КП «Київтранспарксервіс» земельної ділянки по вул. Марини Раскової, 52-в відповідав вимогам чинного законодавства, тому підстав для відмови у державній реєстрації не було.

18.11.2013 державним кадастровим реєстратором Головного управління Держземагентства у м. Києві, в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047, площею 0,3400 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, вул. Марини Раскової, 52-в. Цільове призначення - 12.08.

Разом з тим, лише у 2017 році проектом рішення Київської міської ради ПР-13379 від 03.05.2017 (справа К-29483) ОСББ «Русанівська затока» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обліковий, тобто після державної реєстрації спірної земельної ділянки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у м. Києві під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047 діяв у спосіб, межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України, не порушуючи своїми діями прав та інтересів ОСББ «Русанвівська затока», оскільки на момент державної реєстрації спірної земельної ділянки інші зареєстровані та оформлені у власність земельні ділянки, розташовані в межах даної земельної ділянки, у відповідності до вимог чинного законодавства, у Державному земельному кадастрі були відсутні.

Щодо доводів апелянта про наявність у Головного управління Держгеокадастру у м. Києві правових підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна (автоматизована) система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Приписами частин 3 та 5 статті 5 Закону №3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Водночас, частиною 10 статті 24 Закону №3613-VI та пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Пунктом 57 Порядку ведення Державного земельного кадастру також визначено, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку.

Відтак, чинним законодавством не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі заяв фізичних чи юридичних осіб.

Але, у відповідності до статей 116, 118, 122 Земельного кодексу України та статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи виконавчої влади чи місцевого самоврядування уповноважені приймати рішення про передачу у власність або користування земельних ділянок, яке відповідно до вимог статей 27, 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації речового права на земельну ділянку.

Зазначене дає підстави для висновку, що згідно чинного законодавства України, факт вини особи у не реєстрації речового права на земельну ділянку виникає лише за наявності прийнятого органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки у власність/користування, якщо особа протягом року не звернулася до органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з метою реєстрації такого права.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, ключовою підставою для вчинення державним реєстратором дій щодо скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі є наявність обставин не вчинення протягом одного року з дня такої реєстрації дій, вини особи при наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу такої земельної ділянки у власність/користування.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано апеляційним судом, що станом на момент звернення ОСББ «Русанівська затока» із заявою про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, інформація, яка підтверджувала б вину КП «Київтранспарксервіс» щодо не проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047, від власника земельної ділянки, в особі Київської міської ради, або органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві - не надходила, жодних рішень в частині встановлення вини третьої особи щодо не здійснення реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Марини Раскової, б. 52-В, матеріали справи не містять.

Відтак, встановлене спростовує доводи позивача щодо протиправної бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, яка полягає у не вчиненні дій щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично існує два рішення органу місцевого самоврядування щодо частини спірної ділянки, зокрема: 1) рішення Київської міської ради від 18.04.2013 року №246/9303 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на вул. Марини Раскової, 52-В у Дніпровському районі м. Києва орієнтовною площею 0,34 га, в постійне користування для влаштування, експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури згідно з планом-схемою (додаток до рішення) (справа К-20079) за обліковим кодом 63:018:047к та 2) проект рішення ПР-13379 Київської міської ради від 03.05.2017 року про надання дозволу Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» щодо відведення земельної ділянки обліковий код в міському земельному кадастрі 63:018:0050 на вулиці Є. Сверстюка, б. 52-В орієнтовною площею 1,10 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади м. Києва) в постійне користування для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з наземним паркінгом згідно план-схемою (додаток до рішення) (справа К-29483).

Отже, в даному випадку між зазначеними суб'єктами (позивачем та третьою особою) має місце спір про право користування земельною ділянкою по вулиці Євгенія Сверстюка, б. 52-В (вул. Марини Раскової) у Дніпровському районі міста Києва, без вирішення якого не можливий ефективний захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів даних цивільно-правових відносин.

В даному випадку, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо спору про право, оскільки такий спір виходить поза межі предметної підсудності адміністративних судів.

Таким чином, враховуючи вищенаведену у сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обрання позивачем неналежного способу захисту права, що, в свою чергу виключає наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що при встановлених обставинах у справі відповідач довів правомірність своїх дій при відмові у скасуванні державної реєстрації у Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк