Справа № 480/1277/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 р. Справа № 480/1277/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

представника позивач - Даценка А.М.,

представника відповідача - Мельник Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Білопільської районної ради "Білопільська центральна районна лікарня" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне некомерційне підприємство Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Держпраці у Сумській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ 1702/184/АВ- СМ2381П183/ПТ/ПС/ІП-ФС від 28.01.2020.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що у позивача проводилось інспекційне відвідування управлінням Держпраці у Сумській області з питань дотримання вимог законодавства про оплату праці, за наслідками якого 13.09.2019 був складений Акт № СМ1702/184/АВ, в якому зазначалось про порушення законодавства про оплату праці, зокрема, порушення своєчасності та повноти виплати заробітної плати (ч.ч.І і 2 ст.115 КЗпП) та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні (ч.І ст.116 КЗпП).

23.09.2019 підприємству був внесений припис про усунення порушень законодавства про працю № СМ1702/184/АВ/П. У встановлені приписом терміни підприємство повідомило управління Держпраці у Сумській області про виконання вимог припису.

Крім цього, 30.09.2019 відносно керівника позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення СМ1702/184/АВ/П/ПТ. Даний протокол був предметом судової справи в Білопільському районному суді та 01.11.2019 судом винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ч.І ст.41 КУпАП закрите за відсутності в діях складу адмінправопорушення.

06.12.2019 за результатом перевірки виконання вимог припису № СМ1702/184/АВ/П відповідачем складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183, в якому зазначено про невиконання вимог пунктів 1 і 3 припису: порушення своєчасності та повноти виплати заробітної плати (ч.ч.І і 2 ст.115 КЗпП) та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні (ч.І ст.116 КЗпП). 12.12.2019 постановою № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС по справі про адміністративне правопорушення керівника підприємства притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису від 23.09.2019 № СМ1702/184/АВ/П у вигляді накладення штрафу в сумі 850 грн. Рішенням Білопільського районного суду від 23.01.2020 по справі № 573/2358/19 скасовано вказану постанову та закрито провадження у справі.

Позивач вважає, що враховуючи те, що судом скасована постанова про притягнення головного лікаря ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису, а також висновок суду про те, що, перевіряючим не було встановлено факту невиконання вимог припису, оскаржувана у даній справі постанова також підлягає скасуванню.

Також позивач зазначає, що в оскаржувані постанові вказано, що вона винесена на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП. Але, абз. 8 ч.2 ст.265 КЗпП встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що відсутність у діях ОСОБА_1 відповідно до постанови по справі №573/1874/19 складу адміністративного правопорушення не може автоматично означати, що КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» не вчиняла порушень як роботодавець, за які на позивача постановою №СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС/ІП-ФС від 28.01.2020 було накладено штраф.

Також відповідач вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа Управління керувалася редакцією ст.265 КЗпП, чинною на 28.01.2020 року.

Крім того, відповідач стверджує, що за результатом Інспекційного відвідування 06.12.2019 встановлено, що припис про усунення виявлених порушень від 09.10.2019 №11/1019 (термін виконання 10.10.2019), яким було зобов`язано позивача усунути порушення, виявлені під час інспекційного відвідування 13.09.2019 не виконано. Всупереч вимог частини першої, другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати проведена з порушенням встановлених чинним законодавством строків та в порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, не проводиться у день звільнення.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги, та зазначив, що факт несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам, а також розрахункових виплат під час звільнення мав місце внаслідок того, що ЦРЛ утримується за рахунок бюджетних коштів, є неприбутковою установою, немає додаткових джерел надходження коштів, а державний та місцевий бюджет не фінансують її належним чином та в необхідних обсягах.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, управлінням Держпраці у Сумській області проведено інспекційне відвідування з питань дотримання вимог законодавства про оплату праці Комунального некомерційного підприємства Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», за наслідками якого складений акт № СМ1702/184/АВ від 13.09.2019 (а.с. 9 - 12). Під час зазначеного інспекційного відвідування встановлено порушення законодавства про оплату праці протягом липня - серпня 2019 року, зокрема, порушення своєчасності та повноти виплати заробітної плати (ч.ч.1 і 2 ст.115 КЗпП) та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні (ч.1 ст.116 КЗпП).

На підставі зазначеного акту інспекційного відвідування управлінням Держпраці у Сумській області видано припис про усунення порушень законодавства про працю № СМ1702/184/АВ/П від 23.09.2019 (а.с. 15 - 16).

В подальшому на підставі наказу про проведення інспекційного відвідування № 1984 від 04.12.2019 та направлення №694/СМ2381 від 05.12.2019 відповідачем проведено інспекційне відвідування Комунального некомерційного підприємства Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» щодо виконання вимог припису № СМ1702/184/АВ/П від 23.09.2019. За результатами інспекційного відвідування складено акт від 06.12.2019 № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183, в якому встановлено, що припис про усунення виявлених порушень № СМ1702/184/АВ/П не виконано (а.с. 60 - 62). Під час зазначеного інспекційного відвідування встановлено порушення законодавства про оплату праці протягом вересня - жовтня 2019 року, зокрема, порушення своєчасності та повноти виплати заробітної плати (ч.ч.1 і 2 ст.115 КЗпП) та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні (ч.1 ст.116 КЗпП).

За наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 06.12.2019 № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183 заступником начальника Управління Держпраці у Сумській області Н.Антоненко винесено постанову про накладення штрафу № СМ 1702/184/АВ- СМ2381П183/ПТ/ПС/ІП-ФС від 28.01.2020, якою на Комунальне некомерційне підприємство Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» накладено штраф у розмірі 4 173,00 грн. (а.с. 141 - 142).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною першою статті 24 зазначеного Закону передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України Про оплату праці оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 ст.116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З матеріалів справи суд вбачає, що за результатом інспекційного відвідування 13.09.2019 встановлено порушення за липень - серпень 2019року: строків виплати заробітної плати; розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника; порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні.

Зазначене свідчить про порушення позивачем приписів ст.ст.115, 116 Кодексу законів про працю України.

Приписом № СМ1702/184/АВ/П від 23.09.2019 позивача зобов`язано усунути виявлені порушення, разом з тим під час інспекційного відвідування 06.12.2019 відповідачем встановлено невиконання вимог припису, зокрема, знову встановлені факти протягом вересня - жовтня виплати заробітної плати з порушення строків та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні.

При цьому суд зазначає, що позивач не заперечує фактів допущення ним порушень норм ст.ст.115, 116 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.265 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинна на час винесення оскаржуваної постанови), посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідачем було накладено на позивача штраф у розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до абз.8 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинна на час винесення оскаржуваної постанови) за невиконання вимог припису та порушення законодавства про працю.

Оскільки зазначені в актах інспекційних відвідувань факти порушення норм ст.ст.115, 116 Кодексу законів про працю України мали місце, що позивачем не заперечується, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було притягнуто позивача до відповідальності відповідно до ст.265 Кодексу законів про працю України.

Щодо посилання позивача, що накладення штрафу відбулося на неіснуюче порушення, так як абз.8 ст. 265 КЗпП містить іншу санкцію, суд вважає безпідставним.

Так, оскаржувана постанова №СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/Ш7ПС/Ш-ФС винесена 28 січня 2020 року. Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року №378 - ІХ були внесені зміни та доповнення, зокрема до ст.265 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим нумерація абзаців та частин змінилася. Відповідно до прикінцевих положень цього ж Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування вищезазначеного Закону відбулося в офіційному виданні Голос України від 01.02.2020 №20, тобто дата набрання чинності 02.02.2020.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа Управління керувалася редакцією ст.265 КЗпП, чинною на 28.01.2020 року.

Також посилання позивача на те, що рішенням Білопільського районного суду скасована постанова про притягнення головного лікаря ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису, та зазначено, що перевіряючим не було встановлено факту невиконання вимог припису, суд вважає безпідставним виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.259 Кодексу законів про працю України ( в редакції чинній на час винесення спірної постанови) визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. N 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються, зокрема, на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.

Як вже зазначалося судом вище, відповідачем за наслідками інспекційного відвідування було винесено припис № СМ1702/184/АВ/П від 23.09.2019, яким позивача зобов`язано усунути виявлені порушення (виплати заробітної плати з порушення строків та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні). Разом з тим під час інспекційного відвідування 06.12.2019 відповідачем знову встановлені факти виплати заробітної плати з порушення строків та порушення своєчасності виплати всіх сум працівнику при звільненні та відповідно зроблено висновок про невиконання вимог припису, що відповідно до зазначених вище положень Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, є підставою для накладення штрафу.

Щодо рішень суду по справам про притягнення головного лікаря Білопільської центральної районної лікарні до адміністративної відповідальності судом встановлено наступне.

З матеріалів справи суд вбачає, що за наслідками інспекційного відвідування, проведеного 13.09.2019 відносно головного лікаря Білопільської центральної районної лікарні був складений протокол про адміністративне правопорушення СМ1702/184/АВ/П/ПТ, який був предметом судової справи в Білопільському районному суді № 573/1874/19 та 01.11.2019 судом винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення головного лікаря Білопільської центральної районної лікарні до адміністративної відповідальності в порядку ч.І ст.41 КУпАП закрите за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 17 - 18).

Також за наслідками інспекційного відвідування, проведеного 06.12.2019 відносно головного лікаря Білопільської районної лікарні був складений протокол про адміністративне правопорушення №СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ та 12.12.2019 постановою № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС головного лікаря Білопільської центральної районної лікарні притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису від 23.09.2019 № СМ1702/184/АВ/П у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.22 - 24).

Рішенням Білопільського районного суду від 23.01.2020 по справі № 573/2358/19 постанова № СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС скасована та закрито провадження у справі (а.с. 25 - 27).

Частинами 6,7 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Суд зазначає, що стаття 265 КЗпП передбачає фінансові санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців за порушення вимог трудового законодавства.

Натомість статті 41, 188-6 КУпАП мають на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за порушення законодавства про працю.

Тобто ключової відмінністю цих норм є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнуто юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст.41 чи ст.188-6 КУпАП).

Так, справи про адміністративні правопорушення розглядалися відносно головного лікаря ОСОБА_1 , як посадової особи позивача і в рамках такої справи аналізувалися дії ОСОБА_1 , а не зобов`язання та обов`язки Білопільської центральної районної лікарні (позивача) перед своїми працівниками. Тобто, відсутність у діях ОСОБА_1 відповідно до постанови по справі №573/1874/19 складу адміністративного правопорушення не може автоматично означати, що Білопільська центральна районна лікарня (далі - позивач) не вчиняла порушень як роботодавець, за які на позивача постановою №СМ1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС/ІП-ФС від 28.01.2020 було накладено штраф.

Крім того, щодо твердження позивача про те, позивач, всупереч вимогам п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, жодного листа від відповідача, чи його посадових осіб не отримував, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

З матеріалів справи суд вбачає, що на виконання зазначеної норми старшим інспектором Управління Держпраці у Сумській області Бідненко І.Г. о 09:36 20.12.2019 року було повідомлено головного лікаря ОСОБА_1 телефонограмою за номером НОМЕР_1, що підтверджується Журналом реєстрації телефонограм (а.с. 77 - 79).

Враховуючи, що п.3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачає можливість повідомлення суб`єкту господарювання не тільки рекомендованим листом, а і телефонограмою, суд вважає, що відповідачем було дотримано вимог зазначених норм Порядку.

Також безпідставним суд вважає посилання позивача на те, що Білопільська центральна районна лікарня утримується за рахунок бюджетних коштів, є неприбутковою установою, немає додаткових джерел надходження коштів, а державний та місцевий бюджет не фінансують її належним чином та в необхідних обсяг.

Суд зазначає, що той факт що позивач є комунальною установою та утримується за рахунок місцевого бюджету не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення законодавства про працю, а своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення фінансування такої установи.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Суд зазначає, що звільнення від відповідальності суб`єкта господарювання лише з підстав того, що він є комунальною чи державною установою і має брак фінансування, суперечить принципу рівності перед законом та призведе до дискримінації суб`єктів господарювання приватного сектору економіки, що є неприпустимим. Держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Таким чином, виходячи із викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Комунальне некомерційне підприємство Білопільської районної ради "Білопільська центральна районна лікарня" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ 1702/184/АВ-СМ2381П183/ПТ/ПС/ІП-ФС від 28.01.2020 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя В.О. Павлічек