Справа № 473/3170/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3170/20
УХВАЛА

іменем України

"18" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., перекладача Агабайов Камран, представника позивача Мельника М.М., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2020 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Вимоги обґрунтовано тим, що 16 вересня 2020 року працівниками Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме знаходиться на території України без наявності документів, що б надавали йому право законного перебування у Україні.

16 вересня 2020 року відповідача згідно ст. 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин порушення міграційного законодавства, та прийнято рішення про його поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Проведеною Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 прибув на територію України у 2014 році з приватною метою. Дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів не звертався, будь-яких інших дій щодо легалізації свого становища в Україні не вживав.

В той же час, 09 квітня 2019 року відносно відповідача було прийняте рішення про його примусове повернення в країну походження не пізніше 20 квітня 2019 року.

Проте ОСОБА_1 не виконав в установлений строк рішення про примусове повернення в країну походження та не оскаржив його, а тому позивач просив примусово видворити останнього за межі території України.

Також, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 буде ухилятись від виконання рішення про примусове видворення, не має документа, що посвідчує його особу та дає йому право на виїзд за межі території України, а тому Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області просило затримати відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, необхідний для забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі України, тобто на шість місяців.

Крім цього, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області просило поновити йому строк для звернення до суду з адміністративним позовом, вказуючи на те, що вказаний строк пропущений ним з поважних причин (відповідач тривалий час ухилявся від органів міграційної служби та позивач не мав інформації щодо місця знаходження ОСОБА_1 ).

В судовому засіданні представник позивача Мельник М.М. заяву про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду підтримав. Також, при цьому, просив врахувати введення на території України карантинних норм, що перешкоджали позивачу проводити перевірку виконання відповідачем рішення про примусове повернення, а також були перешкодою для звернення з позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву позивача вважав необгрунтованою, вказував на те, що на території України він має постійне зареєстроване місце проживання, створив сім`ю (зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 ), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 та жодним чином не ухилявся від органів міграційної служби.

Заслухавши пояснення представника позивача Мельника М.М., відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2019 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області відносно ОСОБА_1 було прийняте рішення про його примусове повернення в країну походження не пізніше 20 квітня 2019 року. Вказане рішення відповідачем не виконано.

Таким чином, з 21 квітня 2019 року розпочався передбачений законом тримісячний строк для звернення позивача з позовом до суду про примусове видворення відповідача із затриманням з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Вказаний строк закінчився 21 липня 2019 року, проте відповідний позов подано лише 18 вересня 2020 року.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд в постанові від 08 серпня 2019 року у справі №362/1634/19, в якій зазначив наступне: «Зі змісту норм Закону №3773-VI випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав уважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отож підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Тому Суд відхиляє аргументи скаржника щодо необхідності обрахування трьохмісячного строку для звернення до суду із позовом про затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців і примусове видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 з моменту безпосереднього виявлення такої особи, оскільки вимоги процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду саме з днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Отже, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що перебіг трьохмісячного строку для звернення до суду з цим позовом розпочався після закінчення строку для виконання рішення ГУ ДМС України в м. Києві про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства».

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області не надало суду жодних доказів, що строк звернення з адміністративним позовом до суду пропущений ним з поважних причин. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач після закінчення строку виконання рішення про його примусове повернення в країну походження тривалий час ухилявся від органів міграційної служби, а також те, що позивачем здійснювалися будь-які заходи з метою встановлення місця його перебування. Вказані доводи також спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , долученими до справи або наданими відповідачем для огляду доказами, з яких вбачається, що відповідач має зареєстроване місце проживання на території України, створив сім`ю (зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 ), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 та, з урахуванням вказаних обставин, жодним чином не ухилявся від органів міграційної служби.

Крім цього, представником позивача не обґрунтовано, яким чином введений на території України карантин (який введений лише з 12 березня 2020 року) перешкоджав міграційній службі звертатися з відповідним позовом до суду до дати його введення.

За встановлених обставин, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку для звернення з позовом до адміністративного суду поважними та його поновлення, а тому позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області слід залишити без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 123, 241, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Вуїв