Справа № 460/6928/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

21 вересня 2020 року м. Рівне №460/6928/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді С.А. Борискін, розглянувши заяву позивача по справі за позовом

Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1
доНекомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України
про забезпечення позову,
В С Т А Н О В И В :

18.09.2020 приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України, в якому просив:

-визнати протиправним рішення Ради приватних виконавців України №27 від 11 вересня 2020 року в частині питання № 5 щодо направлення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

-скасувати рішення Ради приватних виконавців України №27 від 11 вересня 2020 року в частині питання № 5 щодо направлення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Також 18.09.2020 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив:

-зупинити дію рішення Ради приватних виконавців України №27 від 11 вересня 2020 року в частині питання № 5 щодо направлення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

-заборонити Раді приватних виконавців України направляти до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що в порушення вимог ст.35 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Рада приватних виконавців України не здійснювала перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 . Зі змісту спірної частини рішення від 11.09.2020 №27 вбачається, що таке прийняте лише на підставі листа Міністерства юстиції України щодо порушення приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецьким О.І. вимог ч.4 ст.42 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". При цьому, наголошував, що відповідний лист Міністерства юстиції України позивачу не надсилався і його зміст йому не відомий. Повідомляв, що позивач не брав участі у розгляді скарги та не надавав жодних пояснень. Позбавлення приватного виконавця можливості взяти участь у розгляді скарги, яка безпосередньо його стосується, є істотним порушенням процедури розгляду, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення. Також вказував на те, що у відповідності до вимог ст.40 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Дисциплінарна комісія приватних виконавців зобов`язана буде протягом двох місяців вирішити питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Тому вважав, що наразі існує ймовірність, що за результатами розгляду подання, яке прийнято з грубим порушенням чинного законодавства України, Дисциплінарною комісією приватних виконавців до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення. У зв`язку з викладеним, зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим у майбутньому виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Просив заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.09.2020 Радою приватних виконавців України прийнято рішення №27, відповідно до змісту якого за порядком денним, зокрема, прийнято рішення щодо направлення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами ч.2 ст.151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

З аналізу наведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до позовної заяви та клопотання докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Обґрунтування позивача, викладене у заяві про забезпечення позову, ґрунтується лише на його припущеннях про порушення вимог Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Крім того, суд зазначає, що з даної заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

Подання адміністративного позову, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, правомірність оскаржуваного рішення встановлюється судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

На переконання суду, задоволення вказаної заяви та зупинення дії спірного рішення фактично є вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Сплачена сума судового збору на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.150-157, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького Олексія Ігоровича про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу складено 21.09.2020

Суддя С.А. Борискін