Справа № П/320/672/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року № П/320/672/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071. м. Київ, вул. Ярославська. 40), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу перерахувати і виплатити різницю пенсії, між сумою підвищення пенсії з 01.01.2018 і отриманою сумою пенсії по 31.12.2019, відповідно до частини третьої статті 52. частини другої статті 55 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і недоотриманої внаслідок запровадження поетапності виплати підвищення пенсії п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»: з 01.01.2018 - 50 відсотків, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків, з 01.01.2020 - 100 відсотків розміру суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.03.2018 та постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2019 із врахуванням раніше виплачених з 01.01.2018 по 31.12.2018 сум підвищення пенсії;

- зобов`язати відповідача перерахувати і виплатити позивачу єдиною сумою 67677,72 грн. різницю пенсії між сумою підвищення пенсії з 01.01.2018 і отриманою сумою пенсії по 31.12.2019;

- зобов`язати відповідача нарахувати з 01.01.2018 по 31.12.2019 та виплатити єдиною сумою позивачу компенсацію втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 55 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внаслідок запровадження поетапності виплати підвищення пенсії п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» в 2018 році - 50 відсотків, в 2019 році 75 відсотків, в 2020 році - 100 відсотків розміру суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.03.2018 та постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що під час перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, відповідачем протиправно виплачувалось у 2018 році лише 50%, а у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії. Зазначені дії відповідача, позивач вважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, позивач наполягає на необхідності зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії в повному обсязі з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 лютого 2020 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, з урахуванням того, що на момент виникнення спірних правовідносин, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 була чинною та підлягала застосуванню в частині поетапності виплати перерахованих пенсій. Крім того, відповідач вказує на те, що визнання у судовому порядку у справі № 826/3858/18 нечинними пунктів 1, 2 постанови № 103, не може мати наслідком визнання протиправними дій Головного управління щодо перерахунку пенсії, які були здійснені до визнання нечинною постанови № 103.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення від 08 грудня 2006 року серії НОМЕР_2 , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії).

Згідно витягу з наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08 листопада 2006 року № 76 о/с, позивач був звільнений на підставі рапорту та свідоцтва про хворобу ВЛК ГУ МАС України в м. Києві від 25.10.2006 року № 84 у відставку (через хворобу). Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , пенсія позивачу призначена з 30.10.2006 за вислугу років (інвалід II групи).

Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років від 01 січня 2018 року, пенсія позивачу призначена (обчислена) з 31.10.2006 із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 6770,00 грн.; оклад за військове звання 1480.00 грн.: процентна надбавка за вислугу років 50% 4125.00 грн.; основний розмір пенсії складає 91% грошового забезпечення (вислуга 32 років) у розмірі 11261.25 грн.

25листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення заходів з проведення перерахунку пенсії без урахування поетапності виплати підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 103.

Однак, листом від 23.12.2019 № 2301/Я-01, відповідач відмовив позивачу в проведенні перерахунку, оскільки, на момент перерахунку пенсії положення постанови Кабінету Міністрів України № 103 були чинними та підлягали застосуванню.

Не погоджуючись з вказаною відмовою пенсійного органу та її підставами, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку в зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закон)'. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі Постанова № 103) встановлено, що виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Під час розгляду даного спору по суті судом досліджено, що відповідачем було встановлено такий порядок виплати підвищення до пенсії позивача: у період з 01 січня по 31 грудня 2018 року - 50% щомісячно; у період з 01 січня по 31 грудня 2019 року - 75% щомісячно; з 01 січня 2020 року - 100% щомісячно.

Водночас рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 826/3858/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18, касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року залишено без змін.

Згідно вимог ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, рішення в адміністративній справі № 826/3858/18 набрало законної сили з моменту прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, тобто - 05.03.2019.

Враховуючи те, що п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» були чинним на момент з 01.01.2018 по 04.03.2019, то позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії починаючи 01.01.2018 не підлягають задоволенню, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести саме з 05.03.2019 виплату пенсії позивачу, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Крім того суд вважає, що позовна вимога про здійснення виплати перерахованої суми пенсії єдиною сумою не підлягає задоволенню, оскільки у випадку набрання чинності рішенням суду про зобов`язання перерахувати та виплатити з 05.03.2019 позивачу недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і єдиною сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

У частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування пенсії з компенсацією втрати частини доходів, суд вважає за необхідне зауважити таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (надалі - Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону № 2050 визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону № 2050, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відтак суд вважає, що Закон № 2050 пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу, а основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України № 2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Виходячи з наведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ, ст.46 Закону № 1058-ІV та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Так, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 по справі №522/5664/17 (провадження К/9901/2999/17), від 20.02.2018 по справі № 336/4675/17 (провадження №К/9901/23/17), від 05.10.2018 по справі №162/787/16-а (провадження № К9901/З3652/1 8).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання здійснити нарахування пенсії із компенсацією втрати частини доходів, є передчасною, а захист прав на майбутнє від порушень суб`єктом владних повноважень приписами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові виграти, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії) з 05.03.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) нарахування та виплату пенсії загальною сумою (виключаючи розстрочення виплати перерахованої пенсії у вигляді підвищення 50%, 75%) починаючи з 05.03.2019 із зарахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2020.

Суддя Панченко Н.Д.