Справа № 640/15249/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/471
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 вересня 2020 року № 640/15249/19

За позовом ОСОБА_1

До Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

Про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про

визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

зобов`язання Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п.1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з дня порушення права - 06.06.2019 року.

Ухвалою суду від 22.08.2019 р. відкрито провадження у справі та справу призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

13.09.2019 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, якому призначена пенсія за вислугу років.

З витягу з протоколу засідання ЦВАК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №139 від 21.01.2019 вбачається, що травма колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 "Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку, перелом лобної пазухи праворуч, внутрішньосуглобовий перелом основної фаланги І пальця лівої кисті", що підтверджено довідкою № 172 від 14 березня, яка видана начальником медичної служби Київського інституту управління та зв`язку, що ускладнилась "розвитком наслідків у вигляді захворювань: "Наслідків закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку (22.03.1998р.) у вигляді посттравматичного церебрального кістозно-злипчастого арахноїдиту з частими лікворо-гіпертензивними кризами, енцефалопотії змішаного генезу - посттравматичної, гіпертонічної та дисциркулярної III ст. з вираженими вестибуло-атактичним та церебростенічним синдромами. Цереброваскулярна хвороба. Наслідки гострого (29.05.2018) порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні правої середньої мозкової артерії у вигляді вираженого лівобічного геміпарезу. Атеросклероз судин головного мозку. Гіпертонічна хвороба III ст. Аортосклероз. Недостатність мітрального та трикуспідального клапанів І ст. СН І ст. Ангіопатія сітківки обох очей", ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ".

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 099746 від 05.06.2019 року позивач є інвалідом ІІ групи з 05.06.2019 року - травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

06.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

06.06.2019 року листом № 08/55-4582 Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про те, що на підставі поданих документів встановити статус та видати "посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не вбачається за можливе.

На осіб, яких визнано особами з інвалідністю внаслідок травми поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, поширюється чинність Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправною відмову відповідача у видачі посвідчення інваліда війни, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що на підставі п.1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України відповідно до Витягу з протоколу № 139 від 21.01.2019 встановлено, що травма ОСОБА_1 , яка мала місце 22.03.1998 року, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 09974 від 05.06.2019 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0025915 від 05.06.2019, виданих Київським міським центром медико-соціальної експертизи, вбачається, що ОСОБА_1 з 05.06.2019 року встановлена друга група інвалідності, причина: травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, надані докази підтверджують, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що в силу положень п.1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є підставою для визнання позивача особою з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що документи, які позивач долучив до заяви від 06.06.2019 року, адресованої Управлінню щодо отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, належним чином підтверджують, що на ОСОБА_1 , як на колишнього військовослужбовця поширюються норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та підтверджують його статус особи з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, проте, не дають підстав для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону.

Таким чином, відмова Управління надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є правомірною та обґрунтованою.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону №3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм чи каліцтв, що призвели до інвалідності військовослужбовця, встановлюють військово-лікарські комісії ВЛК) та приймають відповідні постанови.

Частина 2 ст. 7 Закону №3551-XII доповнює перелік осіб з інвалідністю внаслідок війни передбачений частиною 1 даної статті. Зокрема, згідно п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Отже, за змістом ст.7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать виключно особи з числа військовослужбовців діючої армії та інші, які одержали інвалідність під час захисту Батьківщини, або ж виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій.

Водночас, проходження строкової служби з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь, не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні статті 7 Закону № 3551-XII.

Віднесення особи до інваліда війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни.

Таким чином, необхідно з`ясувати саму причину інвалідності, а саме чи дійсно пов`язана вона з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону №3551-XII (під час воєнних дій), адже в іншому випадку особа не може вважатись інвалідом війни.

Відповідно до п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно підпункту "а" пункту 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане військовослужбовцем під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни)», а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угрупувань, ВЛК приймає постанову у такому формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".

Водночас, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння) у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії, то відповідно до підпункту "б" пункту 21.5 Положення ВЛК приймає постанову у такому формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби".

За змістом пунктів 21.12, 21.13 Положення №402 причинний зв`язок захворювань (поранень) у колишніх військовослужбовців, які пройшли медичний огляд раніше, та/або у разі відсутності у свідоцтві про хворобу або інших військово-медичних документах постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань (поранень), причинний зв`язок визначається (переглядається) штатними ВЛК за територіальним принципом.

Отже, обов`язковою умовою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є наявність відповідної постанови ВЛК із висновком про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язане із захистом Батьківщини.

Як вбачається з матеріалів справи, отримав інвалідність в мирний час та не приймав участі у захисті Батьківщини, не перебував на фронті чи в районі воєнних дій, у складі діючої армії не служив.

Крім того, в матеріалах справи відсутня відповідна постанова ВЛК, якою б підтверджувався причинний зв`язок поранення позивача (контузія, травма, каліцтво) із захистом Батьківщини.

При цьому, у довідці МСЕК від 05.06.2019 зазначено причину інвалідності позивача Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

За таких обставин відповідач правомірно прийняв рішення про позбавлення позивача статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів під час прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви позивача.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не позбавлений права звернутися з заявою про виплату однаразової грошової допомоги в порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 17.09.20 р.