Справа № 640/19834/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Гарант» про стягнення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Гарант» до Державного бюджету України на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника штраф у сумі 8500,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не сплачено штраф у розмірі 8500,00 грн, застосованого позивачем постановою від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П за порушення відповідачем вимог пункту 13 розділу 3 Порядку надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами - юридичними особами публічного права, довірчими товариствами, а також юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законами та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 26 вересня 2017 року №3840.

Відповідачем відзиву на адміністративний позов та відповідних доказів до суду не надано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання вірної правової оцінки обставинам справи та без повного дослідження обставин справи. Зазначає, що позивачем було дотримано усі матеріальні та процесуальні норми під час розгляду справи про правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг та винесені постанови від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П, на підставі якої і заявлено вимогу про стягнення штрафної санкції. Наголошує, що позивачем надано усі належні докази та вжито усі можливі заходи щодо направлення відповідачу акту та постанови, які стали підставою для накладення на відповідача штрафної санкції.

Позивачем заявлено клопотання про заміну первісного позивача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, оскільки Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого припинено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Національний банк України стає регулятором спірних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни позивача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг її правонаступником Національним банком України та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для Національного банку України в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Нацкомфінпослуг прийнято постанову від 31 серпня 2018 року про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку цінних паперів №677/958/16-2/13-П, якою на підставі статті 39, пункту 3 частини першої статті 40, пункту 2 частини першої статті 41, частини першої статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абзацу першого пункту 1.5 розділу І, підпункту 3 пункту 2.1, пункту 2.4 розділу ІІ, пункту 3.2 розділу ІІІ, абзацу другого пункту 4.21 розділу IV Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року №2319, у відношенні ТОВ «Фактор Гарант» застосовано штрафну санкцію у розмірі 8500,00 грн.

Зазначена постанова від 31 серпня 2018 року про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку цінних паперів №677/958/16-2/13-П складена на підставі акту від 09 серпня 2018 року про правопорушення, вчинені ТОВ «Фактор Гарант» на ринку фінансових послуг №958/16-2/13, згідно якого встановлено порушення відповідачем вимог пункту 13 розділу 3 Порядку №3840, а саме: аудиторський висновок та річна фінансова звітність за 2017 рік направлені на адресу Нацкомфінпослуг 15 червня 2018 року; порушення статті 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо обов`язку фінансових установ надавати звітність відповідно до законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та регулювання ринків фінансових послуг, підпункту 2 пункту 10 розділу ІІІ Порядку №3840 в частині неподання Додатку 15 «Інформація щодо активів фінансової установи» та Додатку 16 «Інформація про великі ризики фінансової установи»; відповідачем не надано звітні дані за ІІ квартал 2018 року з урахуванням вимог пунктів 1 та 2 розділу 5 Порядку №3840, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства у сфері надання фінансових послуг, а саме: підпункту 1 пункту 2, підпункту 2 пункту 4 розділу 2, підпункту 3 пункту 9 та пункту 10 розділу 3 Порядку №3840 в частині неподання звітних даних за І квартал 2018 року до Нацкомфінпослуг.

На момент подання адміністративного позову доказів, які б підтверджували виконання зазначеної постанови чи її оскарження у встановленому законом порядку, не надходило, тому у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлений законом строк штрафних санкцій позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто керівнику чи уповноваженій особі ТОВ «Фактор Гарант» примірника постанови від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, що вказує на порушення прав відповідача щодо оскарження цієї постанови та вимог Положення №2319.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070/2011 передбачено, що Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Частина перша статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Пунктом 3 частини першої статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що штрафи, накладені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

Отже, Нацкомфінпослуг уповноважена при виявленні порушень законодавства застосовувати заходи впливу та звертатися до суду у разі невиконання особами винесених щодо них рішень.

Відповідно до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про страхування», «Про кредитні спілки», «Про недержавне пенсійне забезпечення», інших законів та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року №2319 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.5 розділу І Положення №2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

За правилами пунктів 1.11-1.12 Положення №2319 посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II Положення №2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до пункту 2.4 розділу II Положення №2319, рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Порядок здійснення провадження у справах про правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, регламентовано розділом IV Положення №2319.

Як визначено у пунктах 4.1, 4.2 Положення №2319, провадження у справі про правопорушення є обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення.

Виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта.

Нацкомфінпослуг як колегіальний орган приймає рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, протягом 60 календарних днів з дня порушення провадження у справі про правопорушення.

Постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення.

Згідно з пунктом 4.8 розділу IV Положення №2319 примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Пунктом 4.12 розділу IV Положення №2319 встановлено, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг вирішує питання, передбачені у пункті 4.11 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Пункт 4.18 Положення №2319 визначає, що рішення про застосування заходу впливу або закриття справи про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис протягом 5 днів з дати його прийняття.

Згідно з пунктом 4.24 вказаного Положення передбачено, що особа може оскаржити рішення про застосування заходу впливу у встановленому законодавством порядку.

Наведені норми Положення №2319 передбачають обов`язкову процедуру застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, дотримання яких є гарантією прав порушника.

Відповідач є фінансовою компанією, а отже, зобов`язаний дотримуватися законодавства про фінансові послуги, зокрема, вимог Порядку надання звітності фінансовими компаніями, фінансовими установами - юридичними особами публічного права, довірчими товариствами, а також юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають визначену законами та нормативно-правовими актами Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг можливість надавати послуги з фінансового лізингу, затвердженого розпорядженням Нацкомфін послуг від 26.09.2017 №3840, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.10.2017 за №1294/31162 (далі - Порядок надання звітності).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II Порядку надання звітності, фінансові компанії (крім фінансових компаній - управителів та фінансових компаній - адміністраторів), фінансові установи - юридичні особи публічного права та довірчі товариства подають до Нацкомфінпослуг зокрема, квартальну звітність.

Згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу II Порядку надання звітності, квартальна та річна звітність, що складається відповідно до цього Порядку (крім звітності лізингодавців), подається до у терміни, визначені пунктом 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фактор Гарант» не подало до Нацкомфінпослуг звітних даних за відповідний період.

Як вбачається з матеріалів справи, виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, вчинені ТОВ «Фактор Гарант», викладено в Акті від 09.08.2018 №958/16-2/13 «Про правопорушення, вчинені товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор Гарант» на ринку фінансових послуг.

На виконання приписів норм чинного законодавства, Нацкомфінпослуг листом № 5386/16-8 від 10.08.2018 на адресу відповідача надіслано Акт від 09.08.2018 №958/16-2/13.

Одночасно, у супровідному листі №5386/16-8 від 10.08.2018 (а.с.18), відповідачу було повідомлено, що керівника ТОВ «Фактор Гарант» запрошено особисто з`явитися 31.08.2018 о 14 год. 30 хв. в приміщенні Нацкомфінпослуг для надання пояснень стосовно невиконання вимог законодавства.

Згідно з пунктом 4.20 розділу IV Положення №2319, за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Пунктом 4.25 розділу IV Положення №2319 встановлено, що рішення про результати розгляду справи про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення за її місцезнаходженням або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Так, постанова від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П про застосування штрафної санкції до відповідача була надіслана Нацкомфінпослуг на адресу ТОВ «Фактор Гарант» із супровідним листом №5930/16-8 від 03.09.2018.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що акт про правопорушення від 09.08.2018 №958/16-2/13 разом з супровідним листом №5386/16-8 від 10.08.2018 було надіслано відповідачу поштовим відправленням №333, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих Нацкомфінпослуг за 13.08.2018 року №18396 (а.с.19).

Постанову про застосування штрафної санкції №677/958/16-2/13-П від 31.08.2018 року разом із супровідним листом №5930/16-8 від 03.09.2018 було надіслано до ТОВ «Фактор Гарант» поштовим відправленням №635, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих Нацкомфінпослуг за 04.09.2018 року № 20396.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила) згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

Згідно п.66 Правил у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Відповідно до п.67 Правил список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

З наданих позивачем списків згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №18396 та № 20396 вбачається, що вони повністю відповідають зазначеним вище вимогам законодавства, тому є належним доказом надсилання відповідачу поштового відправлення.

Крім того, додатковим доказом отримання відповідачем листа від 10.08.2018 №5386/16-8 та акту від 09.08.2018 №958/16-2/13, а отже і обізнаності відповідача про розгляд Нацкомфінпослуг справи відносно ТОВ «Фактор Гарант» щодо виявлених порушень, є лист ТОВ «Фактор Гарант» від 29.08.2018 №29_08/18/1-01, щодо надання пояснень стосовно виявлених порушень (а.с.51).

При цьому, зі змісту наданого листа вбачається, що відповідач визнав факти вчинення ним порушень законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.09.2019 у справі №128/4752/15-а, належними і допустимими доказами поштового відправлення є, зокрема, список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття.

Відповідач вжив усіх залежних від нього дій для належного інформування позивача про прийняті щодо нього рішення. Фактичне неотримання цих рішень адресатом з причин, які не залежать від відправника, не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №820/6755/16.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказів щодо оскарження постанови від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П або сплати визначеного цією постановою штрафу матеріали справи не містять, а відповідачем надано не було.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги, що позивачем було надано суду належні та допустимі докази належного повідомлення відповідача щодо прийнятої постанови від 31 серпня 2018 року №677/958/16-2/13-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, а відповідачем штраф у визначений постановою строк не сплачено та таку постанову не оскаржено, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, відповідачем під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції не було подано жодних заперечень щодо протиправності дій позивача, незаконного накладення штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 7, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року - скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Гарант» до Державного бюджету України на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника на балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду до державного бюджету», код бюджетної класифікації за доходами 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106, штраф у сумі 8500,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна