Справа № 240/743/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/743/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

17 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Кузьменко Л.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідача), у якому (з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 01.04.2020 за вх.№10464/20) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 01.06.2018;

- зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману пенсію з 01.06.2018;

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 31.10.2019 №127 щодо утримання суми надміру виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 по 31.05.2018.

- зобов`язання відповідача припинити стягнення із пенсії в розмірі 20% щомісячно до погашення переплати у сумі 10699,36 грн та зробити перерахунок, з урахуванням вже утриманих із пенсії коштів;

- стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17.04.2020 позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.06.2018, у зв`язку із надходженням акту Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №2897 від 28.03.2018 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці №353 від 05.07.1992, виданій відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі довідки №353 від 05.07.1992, виданої відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, починаючи з 01.06.2018.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2019 №127 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 .

Також, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , утримані відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2019 №127, суми пенсії. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.11.2017 були враховані дані довідки №353 від 05.07.1992 про заробітну плату за 1991-1992 роки, однак, відповідно до акту №2897 від 28.03.2018 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у вказаній довідці, встановлено недостовірні відомості зазначені в описовій частині. Відділом освіти виконкому Коростенської міської ради видана нова довідка про заробіток для обчислення пенсії №184 від 29.03.2018 та роз`яснено, що розбіжності виникли в зв`язку з розбивкою сум доплат згідно зі ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що пенсійну справу позивача приведено у відповідність з 01.10.2017 та винесено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій №127 від 31.10.2019, а саме суму переплати, яка утворилась за період з 01.10.2017 по 31.05.2018 в розмірі 10699,36 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що документів, які підтверджують наявність розбіжностей у відомостях, зазначених у довідці №353 від 05.07.1992, не було надано, ні уповноваженій особі відповідача, яка здійснювала перевірку, ні територіальному органу управління Пенсійного фонду України у Житомирській області. Вважає, що пенсіонер не несе відповідальності за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 10.07.1992 отримує пенсію за віком, з 22.04.1998 отримує пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

З 01.10.2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV), нараховану на підставі документів, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи та з урахуванням довідки про заробітну плату від 05.07.1992 №353 за період роботи з липня 1991 по червень 1992 року, видану відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області, що сторонами не заперечується.

Відповідно до акту від 28.03.2018 №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 07.1992 №353 «Про заробітну плату для обчислення пенсії», виданою ОСОБА_1 відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області встановлено недостовірність відомостей зазначених в описовій частині (а.с.118-120).

Згідно інформації викладеної в листі від 10.05.2018 Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 , що у зв`язку із надходженням акту перевірки заробітної плати йому буде зменшено розмір пенсії з 01.06.2018.

31 жовтня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №127 про утримання надміру виплачених сум пенсії, оскільки встановлено, що у період з 01.10.2017 по 31.05.2018 утворилася переплата в розмірі 10699,36 грн, у зв`язку із надходженням акту перевірки зарплати. Також зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, буде утримуватись переплата в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.12.2019 до повного погашення (а.с.130).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам..

Приписами частини 1 статті 49 Закону №1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

При цьому, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 17 березня 2015 року у справа № 21-11а15 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Із аналізу зазначених положень діючого законодавства слідує, що підставою для проведення розрахунку пенсії згідно ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV на основі довідки про заробітну плату, є підтвердження відомостей про таку заробітну плату додатковою інформацією - первинними чи іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату тим підприємством, де працював заявник.

Відсутність на підприємстві первинних документів, на підставі яких можна встановити повноту та достовірність нарахування заробітної плати, потребує застосування окремого механізму визначення розміру заробітної плати, спрямованого на захист прав особи, яка з незалежних від неї причин не може підтвердити розмір своєї заробітної плати для обчислення пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою врахування при перерахунку пенсії з 01.10.2017, отриманої ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи з 01.07.1991 по 30.06.1992, відповідачем враховано відомості надані у довідці про розмір заробітної плати від 05.07.1992 №353, виданої відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області (а.с.110). Водночас суд зазначає, що у вказаній довідці зазначені підстава видачі довідки - «особові рахунки» за 1991 та 1992 роки. Довідка підписана головним бухгалтером та скріплена печаткою установи, що видала дану довідку.

При цьому, відповідачем була врахована органом Пенсійного фонду України при призначення пенсії ОСОБА_1 довідка про розмір заробітної плати від 05.07.1992 №353, видана відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області, ще у 1992 році та була підставою для нарахування та виплати пенсії з 1992 року по 31.05.2018.

Однак, у зв`язку перерахунком пенсії позивача з 01.10.2017 відповідачем здійснено перевірку щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 05.07.1992 №353 «Про заробітну плату для обчислення пенсії», виданої ОСОБА_1 відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області, та встановлено недостовірність відомостей зазначених в описовій частині.

Натомість, не зрозуміло якими нормативно правовими актами керувався відповідач при проведенні перевірки від 28.03.2018 та складенні акту №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 05.07.1992 №353 «Про заробітну плату для обчислення пенсії» та чи враховано відповідачем законодавчі акти, що діяли до прийняття Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, для відповідача під час перерахунку пенсії позивача достатньо було документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше.

Також, відповідачем не надано суду доказів проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки від 05.07.1992 №35 відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області при призначенні пенсії позивачу у 1992 році, також не надано суду доказів, що при прийнятті для призначення пенсії було встановлено її невідповідність. Окрім того, в подальшому відповідач не надав жодного доказу про скасування спірної довідки (її відкликання) або того, що записи в ній зроблені з порушенням закону.

При цьому колегія суддів зазначає, що ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, якими повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі.

Так, згідно з абз. 1 та 2 ч.3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

На підставі пункту 2.10 цього ж Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Водночас, коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату, то позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження платіжних відомостей.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідка від 05.07.1992 №353, яка видана відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області про розмір заробітної плати позивача за період роботи з липня 1991 року по червень 1992 року мала бути включена для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01.10.2017, саме тому зменшення розміру пенсії позивача з 01.06.2018 та утримання надміру виплаченої позивачу пенсії за період з 01.10.2017 по 31.05.2018 є протиправним.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення №127 від 31.10.2019 про утримання надміру виплачених сум пенсії з ОСОБА_1 , в розмірі 10699,36 грн, яка утворилася за період з 01.10.2017 по 31.05.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ст.50 Закону №1058-IV, відповідно до змісту якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Приписами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII також передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі необачних дій органу Пенсійного фонду України, які не залежать від пенсіонера. У такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Таким чином, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані органом Пенсійного фонду України за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.03.2018 Головним управління Пенсійного фонду України у Житомирській області складено акт №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 05.07.1992 №353 «Про заробітну плату для обчислення пенсії», однак лише 31 жовтня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення №127 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії, яка утворилася за період з 01.10.2017 по 31.05.2018, починаючи з 01.12.2019 до повного погашення.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) серед основних завдань органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі виплати пенсій її перерахунок на законодавчо визначених підставах.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживання з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, що призвело до отримання переплати пенсії, переплата утворилася лише у зв`язку з несвоєчасними, необачними діями органу Пенсійного фонду України щодо зменшення розміру пенсії з підстав подання страхувальником недостовірних даних, які в свою чергу також в установленому законом порядку не доведено, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Отже, приймаючи рішення №127 від 31.10.2019 про утримання надміру виплачених сум з пенсії позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяло протиправно та з метою належного захисту порушених прав ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити недоотриману пенсію, починаючи з 01.06.2018.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди у сумі розміром 50000 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Кузьменко Л.В. Капустинський М.М.