Справа № 540/2443/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2443/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №61039667 від 15.06.2020 року,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з вказаним позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору ВП № 61039667 від 15.06.2020.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від № 1404-УІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Відповідно ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-УІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Позивач вважає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець (на час спірних правовідносин) чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, а розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Відповідно до пункту 20 Інструкції, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. Виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. В постанові про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №61039667) відсутні відомості про виконання (суму, яку фактично стягнуто з боржника). Дії, які вчинялись відповідачем у первісному виконавчому провадженні (опис і арешт майна, і т.і.) по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Херсона. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року № 824/172/18-а (провадження № К/9901/6388/19). Крім того, позивач зазначає, що 23.06.2020 банк (стягувач) звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Євгенія Віталійовича за примусовим виконанням цього ж самого виконавчого листа - Суворовського районного суду м.Херсона від 06.12.2012 по справі № 2120/8844/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки що належить ОСОБА_1 , 24.06.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62415474 про звернення стягнення на квартиру, належну ОСОБА_1 на суму 94317,96 грн., що еквівалентно 11800,07дол.США та 2197,04 грн. Приватним виконавцем також було винесено постанову від 24.06.2020 ВП № 62415474 про стягнення з боржника основної винагороди (виконавчого збору) у розмірі 1180,01 дол. США та 219,70 грн., що може призвести до подвійного та безпідставного стягнення виконавчого збору з позивача.

Ухвалою від 02.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено на 09.09.2020 о 09:00.

08.09.2020 до суду надійшло клопотання від Сувровського РВ ДВС у м. Херсоні про відкладення розгляду справи через знаходження у відпустці державного виконавця Міндра К.С, в провадженні якої знаходиться виконавче провадження № 61039667 та ВП № 62352447.

Ухвалою від 09.09.2020 розгляд справи відкладено на 14.09.2020 враховуючи стислі строки розгляду скарг на державних виконавців , які встановлені ст. 287 КАС України.

14.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову, мотивуючи тим, що положеннями ч.1, 2 ст.27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу за його заявою, а виконавчий збір не було стягнуто. то відповідно до ч.3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ державний виконавець цілком правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору. Позивач помилково пов`язує стягнення виконавчого збору з реальним стягненням грошових коштів на користь стягувача.

14.09.2020 до суду представники сторін не прибули. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, справа розглядається в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України , судом встановлено таке.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.10.2012 по справі № 2120/8344/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 164 від 23.02.2007 в сумі 94317,96 грн., що еквівалентно 11800,07 дол.США. Цим же рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу двокімнатної квартири, що належить позивачу - ОСОБА_1

Суворовським районним судом м. Херсона 06.12.2012 по справі № 2120/8844/12 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 94317,96 грн., що еквівалентно 11800,07 дол. США та 1197,04 грн. Також Суворовським районним судом м. Херсона було видано виконавчий лист від 06.12.2012 по справі № 2120/8844/12р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на прилюдних торгах .

ПАТ "АБ "Укргазбанк" звернувся до органу ДВС із заявою від 20.01.2020 за № 516/62/2020 про примусове виконання рішення, надавши виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Херсона 06.12.2012 по справі №2120/8844/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу - ОСОБА_1 в межах суми 94 317 грн. 96 коп. що еквівалентно 11 800,07 доларів США.

Постановою ВП № 61039667 від 24.01.2020 відповідач відкрив виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

В подальшому на підставі заяви ПАТ "АБ "Укргазбанк" від 20.05.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без виконання, відповідачем 23.06.2020 було винесено постанову ВП № 61039667 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем було винесено постанову ВП № 61039667 від 15.06.2020 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1180,01 дол. США та 219,70 грн., яку передано на виконання, та відкрито виконавче провадження ВП № 62352447.

19.08.2020 позивач дізнався, що в провадженні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження ВП № 62352447, відкрите 17.06.2020 про виконання постанови ВП № 61039667 від 15.06.2020 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1180,01 дол. США та 219,70 грн. Стягувачем виступає - Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Позивач не погоджується з постановою ВП № 61039667 від 15.06.2020 про стягнення виконавчого збору, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої).

Частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом встановлено, що державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС у м. Херсоні Міндрою К.С. прийнято постанову від 24.01.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 61039667 на підставі виконавчого листа № 2120/8844/12 від 06.12.2012 Суворовського районного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу - ОСОБА_1 в межах суми 94 317 грн. 96 коп. що еквівалентно 11 800,07 доларів США. При цьому в постанові про відкриття ВП не було вказано про стягнення виконавчого збору.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження №61039667) встановлювалось, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1). Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина 2 статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).

Частиною 4 ст. 27 Закону N 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом .

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічні приписи містить "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 .

Частиною 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що державний виконавець має право винести постанову про стягнення виконавчого збору у двох випадках: або одночасно з відкриттям виконавчого провадження, або не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). Із вчиненням інших дій у виконавчому провадженні, Закон України "Про виконавче провадження" не пов`язує виникнення у державного виконавця права на винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Судом зазначалось, що державним виконавцем прийнято постанову ВП № 61039667 від 15.06.2020 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1180,01 дол. США та 219,70 грн., а також постанову від 23.06.2020 ВП № 61039667 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження, за якою виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору дійсно ухвалена без фактичного здійснення стягнення (повного або часткового) на користь стягувача суми боргу.

Згідно ч.3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець приймає постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), якщо виконавчий збір не стягнуто.

У даному випадку постановою від 15.06.2020 виконавчий збір стягнуто до прийняття постанови від 23.06.2020 про повернення виконавчого документа стягувану у ВП 61039667. Стягнутий державним виконавцем виконавчий збір у розмірі 1180,01 дол. США та 219,70 грн. відповідає розміру виконавчого збору, який встановлений Законом "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" не містить такого положення, як стягнення виконавчого збору лише після здійснення державним виконавцем примусових заходів виконання, що призвели до фактичного стягнення за виконавчим листом грошових коштів, які в подальшому були передані стягувачу, та положень про те. що оскільки стягнення не відбулось, то стягнення виконавчого збору є помилковим.

Ч. 8 ст. 27 Закону "Про виконавче провадження" встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. При цьому, норми Закону України "Про виконавче провадження" містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується. Подальше звернення до приватного виконавцем для виконання виконавчого листа не є підставою, яка звільняє від сплати судового збору при виконання виконавчого листа державним виконавцем.

З огляду на встановлені судом обставини щодо відповідності стягнутого виконавчого збору 10 відсоткам суми стягнення, правове регулювання, суд дійшов висновку про правомірність постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору ВП № 61039667 від 15.06.2020.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2019 у справі № 824/172/18-а, оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з оскарженням постанови про стягнення виконавчого збору, яка була прийнята в період дії попередньої редакції ч.2 ст. 27 Закону "Про виконавче провадження" .

Крім того, суд зазначає, що оцінка правомірності спірної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору надається лише на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на момент її винесення. Будь-які обставини, що можуть вплинути на розмір такої винагороди або на можливість її виконання у майбутньому, не можуть бути враховані судом, оскільки виконавче провадження це сукупність дій визначених у Законі Україні "Про виконавче провадження", які вчиняються у процесі виконання відповідного рішення, що мають різні юридичні наслідки щодо стягнення з боржника основної винагороди. Таким чином, надання оцінки правомірності спірної постанови може бути надана лише у разі оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Таке правозастосування викладено в постановах Верховного Суду від 03.03.2020 р. у справі № 260/801/19, № 260/801/19, від 04.08.2020 р. у справі № 200/13920/19-а. В даній справі позивач не оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62352447, а також за відсутності фактичного стягнення виконавчого збору за наслідками завершеного виконавчого провадження та за наявності встановлених судом правових підстав для винесення постанови державного виконавця від 15.6.2020 ВП № 61039667 про стягнення виконавчого збору, тому суд приходить до висновку про її правомірність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийняття ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Відтак, з урахуванням наведеного, задоволенні позову судом відмовляється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення підписано 21.09.2020.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000