Справа № 420/5440/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5440/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Любімова О.Є.

за участі сторін:

позивача не з`явився

представника відповідача Козеровської А.О. (самопредставництво суб`єкта владних повноважень, на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та службового посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2020 року № 0-1502,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2020 року №0-1502.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 12.05.2020 року №0-1502 йому визначено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» у розмірі 75 407, 75 грн. Вказане повідомлення-рішення надійшло позивачу без розрахунку податкового зобов`язання, де б значилась інформація про базу оподаткування, ставку податку, тощо. Позивач вказує, що базою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у той час згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться об`єкт незавершеного будівництва та відомості про площу відсутні. З наведених підстав позивач вважає, що за відсутності даних про базу оподаткування (площа об`єкта нерухомості), визначення грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 12.05.2020 року №0-1502 є неправомірним, отже таке рішення відповідача підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року, після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Ухвалою від 09 липня 2020 року судом витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області обґрунтований розрахунок суми податкового зобов`язання, нарахованого за податковим-повідомленням рішенням від 12.05.2020 року №0-1502, із зазначенням у ньому: інформації щодо об`єкту нерухомого майна (адреси, типу, площі, розмір частки та документ, що підтверджує право власності); ставки податку, яку застосовано (з посиланням на відповідну норму чи/та рішення органу місцевого самоврядування); пільги, якщо такі застосовувались (із наданням відповідного розрахунку та пояснень щодо нормативно-правового акту, який регулює здійснення такого розрахунку); періоду, за який відповідний податок нарахований (із зазначенням дати набуття та припинення права власності та документа, на підставі якого встановлено відповідні дані); нормативного обґрунтування здійсненого розрахунку.

29 липня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву з додатковими доказами, у т.ч. витребуваними судом (а.с. 91-104).

29 липня 2019 року засобами електронного зв`язку та 03 серпня 2020 року поштовим відправлення від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 110-116).

Вказані заяви по суті справи залучені до матеріалів справи та прийняті судом до розгляду.

Інші заяви по суті справи не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

У судове засідання, призначене на 07 вересня 2020 року, з`явився представник відповідача.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

Враховуючи, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, та, у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд проводив розгляд справи за відсутності позивача.

Під час судового розгляду представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами та доводами позивача не погоджується, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 12.05.2020 року № 0-1502 позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, оскільки згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно він є власником об`єкту житлової нерухомості незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, враховуючи, що позивач є власником об`єкту житлової нерухомості, яка відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відповідач вважає, що нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 75 407, 75 грн. було правомірним, отже підстави для скасування податкового повідомлення-рішення відсутні.

У відповіді на відзив позивач апелював доводам відповідача щодо розрахунку площі об`єкта житлової нерухомості, а саме вказав на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про площу відсутні, а доданий до відзиву Витяг стосується іншої особи, реєстраційний номер майна також інший.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

12 травня 2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1502 форми "Ф", яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: 18010200 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2019 податковий період у розмірі 75 407,75 грн. (а.с. 4).

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування з підстав наведених в адміністративному позові.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204 затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

У відповідності з абз. 2 пункту 2 розділу ІІ зазначеного Порядку, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою Ф - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).

Згідно визначеного пунктом 266.7 статті 266 Податкового кодексу України порядку обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

У відповідності з пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Надаючи оцінку правомірності нарахуванню позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником об`єкту житлової нерухомості.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 222349006 від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 об`єкту нерухомого майна незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Опис об`єкта: відсоток забудови 85%. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6 (а.с. 117, 127).

Відповідно до приписів п. 266.3 ст. 266 Податкового кодекс України, базою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Крім того, відповідно до пп. 266.7.4 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодекс України України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодекс України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

У відповідності з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З наведеного слідує, що обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, здійснюється контролюючим органом виходячи із загальної площі об`єкта житлової нерухомості зменшеної відповідно до п.266.4.1 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України, та відповідної ставки податку, шляхом множення бази оподаткування на ставку податку.

Отже, для обчислення суми податку має бути визначено базу оподаткування, у даному випадку площу об`єкта житлової нерухомості.

Відповідно до п.7.1.3 п.7.1 ст.7, п.23.1 ст.23, п.24.1 ст.24 Податкового кодексу України, під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи, зокрема, база оподаткування.

Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

Одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку.

При цьому, база оподаткування, тобто у даному випадку площа об`єкта житлової нерухомості, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків.

Як вбачається з актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 222349006 від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 об`єкту нерухомого майна незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Опис об`єкта: відсоток забудови 85% (а.с. 127).

Згідно вищезазначеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні жодні відомості щодо площі вказаного об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, за відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей стосовно площі об`єкта оподаткування, відповідачем не могло бути визначено базу оподаткування, а в подальшому і розраховано розмір податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.9 р.II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. №1204, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Як вбачається з матеріалів справи, такий розрахунок позивачу не направлявся, але наданий відповідачем до суду (а.с. 95).

З розрахунку вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, по об`єкту оподаткування, який належить ОСОБА_1 , нарахований виходячи з площі - 805, 3 кв.м. житлового будинку та ставки податку 62, 60 грн. без застосування пільг.

Однак, відповідачем не пояснено походження врахованих ним даних щодо площі об`єкта нерухомого майна, причин не застосування пільги щодо частини площі об`єкта нерухомості.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей стосовно площі об`єкта оподаткування "незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Опис об`єкта: відсоток забудови 85%", суд приходить до висновку щодо необґрунтованості податкового повідомлення-рішення від 12.05.2020 року №0-1502.

Суд приймає доводи позивача стосовно неналежності доказу, а саме наданого відповідачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 139462286 від 28 вересня 2018 року, згідно якого об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 10146487, має загальну площу 805, 3 кв.м., оскільки цей Витяг стосується іншої особи ОСОБА_2 , та реєстраційний номер майна інший ніж на об`єкт, власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає, що в порушення вимог ст. 77 КАС України, відповідачем не доведена правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік, отже податкове повідомлення-рішення від 12.05.2020 року № 0-1502 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2020 року № 0-1502 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 12.05.2020 року №0-1502.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (; 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (; 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Повний текст рішення складено та підписано судом 14 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.