Справа № 606/1152/20
Суддя: Ромазан Л. С.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1152/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень серії БАА №754317, 754318 від 14.03.2020 року, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, допущених відповідачем при розгляді справи про адміністративні правопорушення, просив скасувати вказані постанови в справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження в справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Теребовлянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається у відповідності до ч. 5ст. 262 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини.

Постановою інспектора поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Піговича П.Я. від 14.03.2020 року серії БАА № 754317 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.03.2020 року о 17 год .09 хв. керував транспортним засобом марки «ГАЗ - 53», н.з. НОМЕР_1 , в м. Теребовлі по вул.Чайківського, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим допустив порушення пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем у обґрунтування адміністративного позову, у той час, як доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з оскаржуваною постановою позивач керував транспортним засобом марки «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до копії посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 06.12.1988 року, ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами, які відносяться до категорій «А», «В»,«С», «D» та «Е».

Згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: В-автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, -восьми; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Таким чином, позивач керував транспортним засобом марки «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 та, відповідно, мав відповідну категорію посвідчення водія, яка дозволяла йому керувати вказаним транспортним засобом.

Як зазначає позивач у адміністративному позові, у даному випадку він не порушував вимог Правил дорожнього руху та керував транспортним засобом, маючи право на керування таким транспортним засобом.

Такі доводи позивача жодним чином не спростовані відповідачами в ході розгляду даної справи, суду не представлено доказів в підтвердження обставин, викладених у постанові в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведена. Доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем правопорушення, судом не здобуто.

За таких обставин, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 серії БАА №754317 від 14.03.2020 року, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

Щодо постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №754318 від 14.03.2020 року, то слід зазначити наступне.

Постановою поліцейського СРПП Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Олійника Ю.П., від 14.03.2020 року серії БАА № 754318 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.03.2020 року о 17 год.00 хв, керував транспортним засобом марки «ГАЗ - 53», номерний знак НОМЕР_1 , в м.Теребовлі, не пройшовши акт технічного контролю, чим порушив п.31.4.7. «В» ПДР України.

Частиною 3 статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки називає лише сам склад адміністративного правопорушення, а для визначення ознак такого адміністративного правопорушення відсилає до норм інших галузей права або інших підзаконних актів.

Таким чином, при виявлені порушень визначених цією частиною даної статті у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, мають бути зазначені конкретні правила, їх підпункт, пункт, назву.

В оскаржуваній постанові зазначено п.31.4.7. «В» ПДР України, який відноситься до заборони експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме якщо встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

А заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, а саме якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю) закріплена в пункті 31.3 підпункт «В» ПДР України.

Тобто працівником поліції при винесені постанови серії БАА №754318 від 14.03.2020 року не коректно зазначено пункт та назву ПДР України.

Крім того, диспозиція п. 31.3.ПДР також є бланкетною і вимагає вказівки на закон, який має встановлювати обов`язковість за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю. Тобто формулювання суті адміністративного правопорушення, викладеного у постанові не є таким, що вимагає ст.280 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови серії БАА №754318 від 14.03.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Враховуючи наведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач порушив вимоги закону, інших підзаконних актів, та й того факту, що транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №754318 від 14.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. 9, 245, 251, 254, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст.9, 77, 229, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 754317 від 14.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпроАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. скасувати, а справу провадженням закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 754318 від 14.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпроАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. скасувати, а справу провадженням закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Теребовлянського

районного суду Л.С. Ромазан