Справа № 160/6896/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року Справа № 160/6896/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняКандиби Ю.О.
представника позивача - Буря О.Є., Постоєнка М.М. представника відповідача - Солодкова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «Марганецький ГЗК» не допускало порушення умов зовнішньоекономічного контракту, оскільки з незалежних від Позивача причин товар від нерезидента, надійшов в порт призначення на території України із затримкою. При цьому, АТ «Марганецький ГЗК» вживало всіх залежних від нього заходів для отримання Висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків за зовнішньоекономічною операцією. Тому факт вчинення порушення та вина AT «Марганецького ГЗК» в ситуації що розглядається, відсутні. Крім того, зазначили, що спірне податкове повідомлення-рішення було винесено на підставі висновку Акту перевірки про порушення AT «Марганецький ГЗК» вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94, який втратив чинність з 07.02.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року прийнята справа до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 07 вересня 2020 року.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву просили її задовольнити з викладених в ній та відповіді на відзив підстав (а.с. 96-98).
Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права.
За результатами проведеної перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 05.03.2020 року №24/28-10-50-17-00190911.
Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішення звернувся із скаргою про скасування ППР від 26.03.2020 року до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої AT «Марганецький ГЗК» відмовлено у її задоволенні, а спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
Позивач не погодившись із вказаними податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду із вказаними позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Закону України від 21.06.2018 N 2473-VIII "Про валюту і валютні операції" (далі - Закон N 2473), який введено в дію 07.02.2019, передбачено, що Національний банк України (далі - НБУ) має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту й імпорту товарів.
Відповідно до пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення), затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року N 5, зі змінами й доповненнями, граничні строки розрахунків за операціями з експорту й імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Згідно з пунктом 2 постанови Правління НБУ від 02.01.2019 N 7 "Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів" граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, визначені в пункті 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року N 5 (далі - Положення про заходи захисту), поширюються на незавершені операції резидента з експорту та імпорту товарів, за якими до 07 лютого 2019 року не встановлено банком порушення 180-денного строку розрахунків (або строків, визначених у висновках центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданих на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків).
З аналізу наведених норм, вбачається, що якщо граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлені Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", було порушено до дати введення в дію Закону України "Про валюту і валютні операції", то застосовуються строки й відповідальність, визначені Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".
У свою чергу, відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94 N 185/94-ВР (далі - Закон N 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону N 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
За приписами ст.4 Закону №185/94-ВР встановлено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.
Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.
Також ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», який набрав чинності з 07.02.2019р., встановлено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.
А у відповідності до вимог ч.8 ст.13 наведеного Закону, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Окрім того, у відповідності до вимог п.2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частити першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі №1-7/99 встановлено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, юридична відповідальність можлива лише за наявності у законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.
При цьому, згідно п.3 наведеного рішення Конституційного Суду України, надання зворотної дії в часті нормативно-правовим актом (щодо пом`якшення або скасування відповідальності) може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Аналізуючи вказані вищенаведені правові норми, можна дійти висновку про те, що повноваження щодо контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством України строків розрахунків за експортними, імпортними операціями покладено на банки України, а застосування та стягнення пені за порушення таких строків розрахунків віднесено за результатами перевірок до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (у даному випадку до повноважень органів ДФС), граничні строки розрахунків за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів становили 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується на момент виникнення спірних правовідносин (квітень-жовтень 2018року), а відповідальність за порушення вказаних строків розрахунків у вигляді нарахування пені була встановлена як нормами ст.4 Закону №185/94-ВР, яка діяла до 07.02.2019р., так і аналогічна відповідальність встановлена і після 07.02.2019р. за приписами ч.5 ст.13 Законом України «Про валюту і валютні операції», норми якої були чинними і на момент проведення перевірки позивача та прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
Також, аналіз вказаних вище норм, з урахуванням висновків, викладених у вищенаведеному рішенні Конституційного Суду України, свідчить про те, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, юридична відповідальність можлива лише за наявності у законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена.
При цьому, слід зазначити, що аналіз змісту Закону України «Про валюту та валютні операції» не містять вказівки про зворотну дію в часі щодо пом`якшення або скасування такої відповідальності, навпаки, аналогічна відповідальність (яка була встановлена ст. 4 Законом №185/94-ВР) за порушення граничних строків розрахунків по операціях резидентів з експорту та імпорту товарів, також передбачена і ч.5 ст.13 наведеного вище Закону, який набрав чинності з 07.02.2019р.
Таким чином, у даному випадку, підлягають застосуванню до події, факту (до поставки (експорту, імпорту) товару та граничних строків розрахунків) норми законів під час дії яких вони настали і мали місце (у даному випадку - квітень-жовтень 2018р.), а юридична відповідальність застосовується за нормами закону, який визначає недотримання граничних строків розрахунків як правопорушення, тобто, за нормою ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту та валютні операції», які набрали чинності з 07.02.2019р. (що є аналогічними приписам ст.4 Закону №185/94-ВР, які діяли до 07.02.2019р.) та є чинними на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач вірно застосував норми права, що були чинними на час вчинення порушення і передбачали відповідальність за таке порушення - ст.4 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Судом встановлено, що між AT «Марганецький ГЗК» і Longi Magnet CO., Ltd (Китай) укладено контракт № 194 від 03.04.2018 pоку, згідно з яким здійснювалася поставка магнітних сепараторів високо: інтенсивності мокрого способу Модель: LGS-2000 (з касетою в кількості 64 од.) в кількості 8 шт. Загальна сума контракту становила 2 544 000 дол. США. 18.04.2018 р. на виконання умов зазначеного контракту AT «Марганецький ГЗК» здійснило передоплату в сумі 763 200,00 дол. США, що становить 30% від вартості товару.
Згідно пункту 3.4 Контракту сторони Контракту погодили строк поставки Товару, тобто строк передачі товару від Продавця до Покупця в морському порту Китаю, протягом 180 (сто вісімдесят) днів після попередньої оплати товару в розмірі 30% від ціни Контракту. З урахуванням дати попередньої оплати в розмірі 763200,00 USD - строк передачі товару в морському порту становить до 15.10.2018 року включно.
Статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР, зі змінами та доповненнями (далі-Закон №185/94-ВР) визначено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Відповідно з вимогами статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР, Постанови Кабінету міністрів України від 29.12.2007 р. № 1409 «Про затвердження Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями», до завершення граничного строку постачання товару, а саме 02.10.2018 p. AT «Марганецький ГЗК» листом вих. № 30/637 від 01.10.2018 р. звернулось до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з проханням надати Висновок про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.
Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 16.10.2018 року № 4102-10/392 повідомило про відсутність правових підстав для видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що здійснюються відповідно до Контракту, оскільки в наданих комплектах документів відсутнє відповідне обґрунтування щодо необхідності продовження строків розрахунків за Контрактом до 11.01.2019 року (а.с. 42).
У зв`язку з чим AT «Марганецький ГЗК» повторно 19.10.2018 року звернулося до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з проханням надати Висновок про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, зазначивши всі необхідні обґрунтовуючи документи (вих.№ 30/664 від 18.10.2018 p.).
29.10.2018 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано AT «Марганецький ГЗК» Висновок № 709 (вих.№ 4102-09/709 від 29.10.2018 року) щодо подовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, яким підтверджено, що зовнішньоекономічний контракт № 194 від 03.04.2018 р. на суму 2 544 000,00 дол. США відноситься до договорів поставки складних технічних виробів та подовжено строк за зовнішньоекономічною операцією на суму 763 000,00 дол. США подовжено з 19.10.2018 р. до 11.01.2019 року.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що прострочення надходження в Україну товару від нерезидента за зовнішньоекономічним контрактом складає 3 дні, а саме з 15.10.2018р. по 18.10.2018 року, оскільки відповідно до п. 10 Порядку, у разі подання звернення після закінчення строків розрахунків, ці строки можуть бути продовженні починаючи з дати реєстрації в Міністерстві повторно поданих документів.
Доводи позивача про те, що порушення строків сталося не з вини позивача, оскільки Товариство здійснило усі необхідні дії щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, суд не приймає до уваги, оскільки Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 16.10.2018 року було відмовлено у продовженні строків розрахунків, оскільки саме AT «Марганецький ГЗК» не було надано відповідного обґрунтування до документів щодо необхідності продовження строків розрахунків за Контрактом до 11.01.2019 року.
Згідно Статті 13 пункту 5 Закону України від 21.06.2018 №2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції» - порушення резидентами строку розрахунків, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Як підсумок, суд вбачає правомірною позицію відповідача, згідно якої порушення законодавчо встановлених строків за господарськими операціями позивача встановлено відповідно до діючого станом на час їх вчинення Закону №185/94-ВР та застосовано відповідальність згідно п. 5 ст. 13 Закону України №2473-VIII.
Так, відповідачем у відзиві на позов наведено достатньо підстав та надано достатньо доказів, які свідчать про правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовної заяви, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити повністю.
З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст.ст. 6,7, 72-77,94,122,132,139,193,241-246, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 вересня 2020 року.

Суддя А.О. Коренев