Справа № 420/1965/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1965/20
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ) про: визнання протиправним та скасування рішення відповідача №2 від 02 березня 2020 року; зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% від суми 107202,00 грн. щомісячного довічного утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року до зміни суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без застосування обмеження максимальним розміром щомісячно.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачці призначена пенсія по втраті годувальника виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після смерті годувальника ОСОБА_2 , починаючи з 09 червня 2017 року. У зв`язку з отриманням нової довідки про розмір суддівської винагороди позивачка вважає, що набула право на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позов задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ №2 від 02 березня 2020 року та зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачки по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року. В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ГУПФУ подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою відповідно до пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого 12 грудня 2006 року (а.с. 10) та є вдовою судді у відставці ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 31 травня 2017 року (а.с. 9).

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці померлого годувальника, починаючи з 09 червня 2017 року.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року у справі №521/10073/17 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Судом визнано неправомірними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити їй пенсію по втраті годувальника, виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» померлого годувальника ОСОБА_2 , починаючи з 09 червня 2017 року (а.с.14-18).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 17 липня 2017 року у справі №521/10073/17 залишено без змін (а.с. 19-22).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Малиновського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі №420/1004/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №26 від 24 січня 2019 року та зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника виходячи з 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 48 985 грн. 50 коп. з 02 січня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 23-30).

Довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 лютого 2020 року №5-585/20, виданою на запит ОСОБА_1 , підтверджено, що станом на 19 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 107202 грн. (а.с. 11).

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою №1673 про перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.12).

02 березня 2020 року ГУПФУ прийнято рішення №26, яким позивачці відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 13).

В обґрунтування відмови зазначено, що призначення та перерахунки пенсій у зв`язку із втратою годувальника Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачені. У рішенні вказано, що пенсія по втраті годувальника була призначена на виконання постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 17 липня 2017 року по справі №521/10079/17 та зазначеною постановою не передбачено проведення перерахунків пенсії по втраті годувальника.

Прийняття вказаного рішення і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці виникає право на проведення перерахунку позивачу пенсії по втраті годувальника за померлим чоловіком, який був отримувачем такого довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.7 ст.48 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

З огляду на ч.4 ст.142 Закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ч.5 ст.142 Закону пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, судді, який вийшов у відставку може виплачуватися або пенсія на умовах, визначених Законом, або щомісячне довічне грошове утримання судді, в залежності від вибору останнього.

При цьому, системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивачки була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

Конституційний Суд України в п.1 ч.4 рішення №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, зазначив, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, відповідно до положень вищенаведеного законодавства та рішення Конституційного Суду України, зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

А тому, з огляду на наведене та з урахуванням логічного взаємозв`язку між перерахунком довічного грошового утримання та перерахунком пенсії по втраті годувальника, який і був отримувачем такого довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу наявності у позивачки правових підстав для проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника за померлим чоловіком, який був отримувачем довічного грошового утримання судді у відставці.

Доводи відповідача з приводу того, що призначення та перерахунки пенсій у зв`язку із втратою годувальника Законом не передбачені, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року у справі №521/10073/17 пенсійний орган зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника на підставі як Закону, так і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Слід зазначити, що відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Статтею 47 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому настали обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Також, здійснення перерахунку чи зміна розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника передбачено і ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частиною 2 ст.38 якого встановлено, що зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

При цьому, статтею 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який (закон) містить окремий розділ «Пенсії в разі втрати годувальника», передбачено перерахунок раніше призначених пенсій, за якою перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що право особи на здійснення перерахунку пенсії передбачено приписами чинного законодавства, що регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення.

При цьому, відповідно до положень вищенаведеного законодавства та рішення Конституційного Суду України, зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно, зміна розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є підставою для зміни розміру пенсії, в даному випадку, по втраті годувальника, призначеної виходячи з розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Тому, посилання відповідача на те, що постановою Малиновського районного суду від 17 липня 2017 по справі № 521/10073/17 не передбачено проведення перерахунків пенсії по втраті годувальника, як на підставу для відмови у задоволенні заяви позивачки про перерахунок пенсії, є необґрунтованим.

Також, вказані посилання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предметом спірних правовідносин по справі № 521/10073/17 в 2017 році було саме призначення пенсії, а не її перерахунок.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення №2 від 02 березня 2020 року; та зобов`язання ГУПФУ провести перерахунок пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.