Справа № 240/13236/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

17 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/13236/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

До суду 15 вересня 2020 року надійшло клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позову без розгляду. В обґрунтування вказує, що пряма норма Закону №3855-ХІІ ст.30 вказує, що компенсація громадянам у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, що в свою чергу передбачає роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Постанови КМУ «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» від 15 червня 1994 р. №414 передбачено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом и розміру) залежно від ступеня секретності інформації. Вказує, що ведення справ з грифом «таємно» та «цілком таємно» передбачає доплату, що в свою чергу оформляється на підставі наданого наказу до кадрового та фінансового підрозділу із відділу, де проходить службу працівник. Відповідно, якщо немає такого подання то це свідчить про те, що дана особа мала допуск до державної таємниці але з документами які мають той чи інший ступінь секретності не працювала, тобто не мала ніяких режимних обмежень. Сама тільки наявність у працівника допуску не дає права на надбавку до посадового окладу. Вказує, що поняття "допуск до державної таємниці" та "робота в умовах режимних обмежень" є одним цілим для умов виплати компенсації, а позивач вводить суд в оману. Окрім того, у клопотанні про залишення позову без розгляду, відповідач зазначає, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від17.08.2020 відкрито провадження по справі №240/13236/20 по тому самому предмету позову до тієї самої особи, просто Позивач маніпулює поняттями, у справі №240/229/20 він хотів 15% за допуск до державної таємниці, а в справі №240/13236/20 він вимагає 15% за роботу в у мовах режимних обмежень. По справі №240/229/20 є постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 Просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки є рішення суду, що набрало законної сили щодо одного і того ж предмету, до одного і того ж відповідача.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, зазначає наступне.

Так, у позовній заяві у справі №240/13236/20 ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсації в розмірі 15% надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.

Статтею 30 Законом України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII передбачено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, компенсація за роботу в умовах режимних обмежень надається за умови, якщо особа постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю.

Пунктом 1 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 визначено, що Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Отже, поняття "робота в умовах режимних обмежень" та поняття "робота з відомостями, що становлять державну таємницю" є тотожними.

Встановлено, що у справі №240/229/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві предметом спору було нарахування та виплати компенсації в розмірі 15% до посадового окладу у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень з відомостями, які становлять державну таємницю за період із 25 грудня 2002 року по 27 грудня 2004 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №240/229/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві задоволено. Визнано протиправною бездіяльністю Головного управління Державної податкової служби у м.Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , компенсації в розмірі 15% до посадового окладу у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень з відомостями, які становлять державну таємницю. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м.Києві нарахувати та виплатити на користь позивача, ОСОБА_1 , компенсацію в розмірі 15% надбавки до посадового окладу в зв`язку з допуском до державної таємниці.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №240/229/20 скасовано Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №240/229/20 набрала законної сили 29.07.2020.

Враховуючи викладене, суд вважає, що є постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка набрала законної сили.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд відмічає, що під час розгляду клопотання відповідача було встановлено наявність постанови суду, яка набрала законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не підлягає задоволенню, разом з тим, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, існують підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/13236/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук