Справа № 1.380.2019.005810
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.005810

адміністративне провадження № К/9901/21498/20

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гончарової І.А.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №1.380.2019.005810 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

25.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 25.03.2019:

1) №0-1311-2015 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у розмірі 3432,37 грн;

2) №0-131-2015 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у розмірі 9534,35 грн;

3) №0-1311-2016 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 3883,25 грн;

4) №0-131-2016 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 10786,81 грн;

5) №0-1311-2017 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік у розмірі 25049,20 грн;

6) №0-1311-2017 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік у розмірі 9017,71 грн;

7) №0-1330 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 29143,18 грн;

8) №0-1330 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 10491,54 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у задоволенні позов відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 в адміністративній справі №1.380.2019.005810 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасовано і прийнято нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Львівській області від 25.03.2019 року:

- №0-1311-2015 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у розмірі 3432,37 грн.;

- №0-131-2015 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у розмірі 9534,35 грн.;

- №0-1311-2016 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 3883,25 грн.;

- №0-131-2016 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 10786,81 грн.;

- №0-1311-2017 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік у розмірі 25049,20 грн.;

- №0-1311-2017 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік у розмірі 9017,71 грн..

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України у Львівській області від 25.03.2019 року №0-1330 та №0-1330 відмовлено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відповідно до інформації, що міститься у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивачу із січня 2014 року на праві спільної часткової власності (у розмірах 25/100 та 9/100) належать будівлі і споруди цілісного майнового комплексу заводу ковальсько-пресованого обладнання, який складається з виробничих будівель загальною площею 6262,3 кв.м.

25.03.2019 Головним управлінням ДФС у Львівській області, згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2п.266.7 ст.266 ПК України винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення:

1) №0-1311-2015, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік 9/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 3432,37 грн.;

2) №0-131-2015, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік 25/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 9534,35 грн.;

3) №0-1311-2016, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік 9/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 3883,25 грн.;

4) №0-131-2016, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік 25/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 10786,81 грн.;

5) №0-1311-2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік 25/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 25049,20грн.;

6) №0-1311-2017, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік 9/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 9017,71 грн.;

7) №0-1330, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік 25/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 29143,18 грн.;

8) №0-1330, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік 9/100 будівлі споруди площею 6262,3 кв.м. у розмірі 10491,54 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області податкові повідомлення рішення підлягають частковому скасуванню, а саме від 25.03.2019 №0-1311-2015 у розмрірі 3432,37 грн, №0-131-2015 у розмірі 9534,35 грн, №0-1311-2016 у розмірі 3883,25 грн, №0-131-2016 у розмірі 10786,81 грн, №0-1311-2017 у розмірі 25049,20 грн, №0-1311-2017 у розмірі 9017,71 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №1.380.2019.005810 скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 210200 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.03.2019 №0-1311-2015 у розмрірі 3432,37 грн, №0-131-2015 у розмірі 9534,35 грн, №0-1311-2016 у розмірі 3883,25 грн, №0-131-2016 у розмірі 10786,81 грн, №0-1311-2017 у розмірі 25049,20 грн, №0-1311-2017 у розмірі 9017,71 грн.

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №1.380.2019.005810 не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №1.380.2019.005810 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова І.А. Васильєва В.П. Юрченко