Справа № 360/2994/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2994/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 01.06.2020, яким ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.04.2020.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач 26.05.2020 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення відповідача від 01.06.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи: з 03.10.1977 по 31.03.1978 у зв`язку з розбіжністю в запису №1 в трудовій книжні дати прийому на роботу 03.10.1977 (графа 2) та дати наказу 26.10.1978 з посиланням на грубе порушення інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 410; з 10.11.1983 по 19.02.1992 у зв`язку з тим, що в записі трудової книжки №11 в графі 4 наказ 1076 від 10.11.1983 дописано чорнилами іншого кольору, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

З посиланням на норми Конституції України, Законів України Про пенсійне забезпечення, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач вважає рішення відповідача протиправним.

04.09.2020 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян надійшов відзив на позов (арк. спр. 37-39) в якій відповідач заперечує проти позову та зазначає, що 26.05.2020 позивач, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви надав: трудову книжку НОМЕР_1 від 03.10.1977, військовий квиток НОМЕР_2 від 30.04.1978, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особипідприємця ВОО№047109 від 24.11.2004.

За розрахунком управління на дату звернення позивач має страховий стаж роботи 18 років 2 місяці 9 днів.

До страхового стажу роботи для визначення права на пенсію згідно записів трудової книжки та інформації індивідуальних відомостей про застраховану особу зараховано періоди роботи: з 01.04.1978 по 28.04.1978, з 03.05.1978 по 06.06.1980, з 05.09.1980 по 06.11.1980, з 06.12.1980 по 03.04.1981, з 09.04.1981 по 03.11.1983, з 29.02.1992 по 24.02.1996, з 26.02.1996 по 23.01.1999 та з 01.01.2005 по 15.06.2017.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи : з 03.10.1977 по 31.03.1978 (5 місяців 29 днів), у зв`язку з розбіжністю в запису №1 трудової книжки дати прийому на роботу 03.10.1977 (графа 2) та дати наказу 26.10.1978 (графа №4) більше ніж 1 рік, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110; з 10.11.1983 по 19.02.1992 (8 років 3 місяці 10 днів) не зараховано, так як в запису трудової книжки № 11 в графі 4 наказ 1076 від 10.11.1983 дописано чорнилами іншого кольору, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Враховуючи вищевикладене, через відсутність у позивача необхідних 27 років страхового стажу, управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області 01.06.2020 прийняте рішення «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 11.08.2020 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 17).

Ухвалою суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк.спр. 31-32).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстровани за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, а саме: паспортом громадянина України (арк. спр. 23-25), картки платника податків (арк. спр. 26).

Позивач 26.05.2020 звернулась із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком (арк. спр. 44).

Рішенням від 01.06.2020 «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 » позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 27 років. При цьому до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 03.10.1977 по 31.03.1978 у зв`язку з розбіжністю в запису №1 в трудовій книжні дати прийому на роботу 03.10.1977 (графа 2) та дати наказу 26.10.1978 з посиланням на грубе порушення інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 410; з 10.11.1983 по 19.02.1992 у зв`язку з тим, що в записі трудової книжки №11 в графі 4 наказ 1076 від 10.11.1983 дописано чорнилами іншого кольору, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (арк. спр. 47).

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 видана 03.10.1977 (арк. спр. 27-30) позивач працював (спірні періоди):

Колгосп імені 50-річчя КП України

запис 1. 03.10.1977. прийнятий в штат колгоспу робітником;

запис 2. 01.04.1978. переведений трактористом 3 класу;

запис 3. 28.04.1978. звільнений зі штату колгоспу по ст. 36 п. 3 КЗпП УРСР, призив до лав Радянської армії;

Ворошиловградська споживспілка виробниче автотранспортне об`єднання Попаснянське автотранспортне підприємство

запис 11. 10.11.1983 прийнятий водієм 2-го класу в Попаснянське АТП;

запис 12. Попаснянське автотранспортне підприємство перейменовано в Попаснянську автоколону;

запис 13. 19.02.1992. звільнений відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Згідно з протоколом призначення пенсії № 79 від 01.06.2020 страховий стаж позивача складає 18 років 2 місяці 9 днів (арк. спр. 41-43).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантується всім непрацездатним громадянам України відповідно до Конституції України та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058 визначено, що за цим Законом призначаються пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника.

Згідно зі 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, до впровадження системи персоніфікованого обліку основним документом, що підтверджує стаж роботи, вважається трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто враховуючи положення п.2.3, 2.4 Інструкції №58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Судом встановлено, що відповідач, відмовляючи в зарахуванні періодів роботи позивача з 03.10.1977 по 31.03.1978 та з 10.11.1983 по 19.02.1992, посилається на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 зазначаючи, що підставою не зарахування спірного періоду є розбіжності в датах наказів та допис чорнилами іншого кольору.

Суд звертає увагу, що запис 1 містить відомості щодо призначення позивача на посаду працівника колгоспу 03.10.1977 на підставі наказу про прийняття на роботу Пр. 175-к від 26.10.1978.

Разом з цим запис 2 щодо переведення позивача (наказ Пр. 55-к від 31.03.1978) та запис 3 щодо звільнення позивача (наказ Пр.72-к від 27.04.1978) здійснені раніше ніж дата наказу про прийняття позивача на роботу (26.10.1978).

При цьому, на першій сторінці трудової книжки зазначено дату її заповнення «3 жовтня 1977 року», що співпадає з датою зарахування позивача до штату радгоспу та початку його трудової діяльності.

Викладене свідчить про те, що уповноваженою особою під час здійснення записів в трудову книжку позивача зазначено невірну дату наказу про прийняття на роботу.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

З урахуванням викладеного, суд також критично оцінює посилання відповідача з приводу заповнення запису 11, а саме в графі 4 наказ Пр.107-б від 10.11.1983 здійснений чорнилами іншого кольору та зазначає.

Відповідно до запису 10 від 03.11.1983 позивач звільнений у зв`язку з переведенням на роботу до АТП Попаснянського РПС за згодою між керівниками.

Крім того, суд зазначає, що на записі 11 наявний штам Попаснянського АТП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача з 03.10.1977 по 31.03.1978 та з 10.11.1983 по 19.02.1992.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно абзацу 5 частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

На момент звернення (26.05.2020) до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, позивачу виповнилось 60 років, отже, він досяг віку, який надає їй право на звернення до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком.

При цьому відповідачем позивачу зараховано до страхового стажу 18 років 2 місяці 9 днів, що не заперечується позивачем, та не зараховано періоди роботи з 03.10.1977 по 31.03.1978 (5 місяців 29 днів) та з 10.11.1983 по 19.02.1992 (8 років 3 місяці 10 днів).

Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не врахував спірні періоди трудової діяльності позивача, то з урахуванням вказаних періодів (03.10.1977 по 31.03.1978 (5 місяців 29 днів) та з 10.11.1983 по 19.02.1992 (8 років 3 місяці 10 днів)), страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач становив 26 років 11 місяців 18 днів (18 років 2 місяці 9 днів + 8 років 9 місяців 9 днів), що відповідно до статті 26 Закону № 1058 ІV не достатньо для призначення пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії (26.05.2020) позивач не мав 27 років страхового стажу, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що позивач отримає право на пенсію у випадку набуття необхідного страхового стажу 27 років, або шляхом добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що передбачено статтею 12 Закону № 1058.

При цьому Договір про добровільну участь укладається відповідно до ст. 10 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком не мав необхідного страхового стажу.

Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволені позову, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива