Справа № 140/10197/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/10197/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання обґрунтованої відповіді та зобов`язання надати обґрунтовану відповідь на звернення від 19 червня 2020 року.

В обґрунтування позову вказав, що 19 червня 2020 року на підставі Закону України Про звернення громадян звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області з електронним зверненням, у якому просив перевірити дотримання вимог законодавства при укладанні Ковельським міським головою договорів суперфіцію на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0042 та :01:005:0041.

Як зазначив позивач, 02 липня 2020 року він отримав відповідь на своє звернення №М-223/0-327/0/6-20, в якій лише перераховані норми права, однак жодної інформації по суті запитуваної інформації відповідачем не надано, як і не вказано про направлення звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якого входить проведення перевірки вимог законодавства з питання, порушеного у зверненні, відповідно до статті 7 Закону України Про звернення громадян. Позивач вважає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру порушене у зверненні питання є повноваженням ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

На думку позивача, має місце протиправна бездіяльність, оскільки йому не надано обґрунтовану відповідь по суті звернення. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити, а також зобов`язати відповідача в десятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.14-18). В обґрунтування цієї позиції вказав, що на звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства України при укладенні Ковельським міським головою з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів суперфіцію на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0042 та :01:005:0041 ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 02 липня 2020 року №М-223/0-327/0/6-20 надало позивачу в межах повноважень обґрунтовану відповідь. При цьому відповідач звернув увагу, що стаття 122 Земельного кодексу України (ЗК України) визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради і Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Частиною першою вказаної статті ЗК України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0042 та :01:005:0041 належать до земель комунальної власності, то розпорядження даними земельними не належить до повноважень ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Відповідач вважає, що позивачу надано обґрунтовану і повну відповідь на його звернення та у встановлений законом строк, а також проведено низку перевірок відповідно до Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, що вказує на правомірність його поведінки з урахуванням вимог, встановлених статтею 19 Конституції України. З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Інші заяви по суті справи чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з матеріалів справи, 19 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 скерував електронною поштою звернення до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, в якому, покликаючись на пункт 25-1 постанови Кабінету Міністрів України Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, просив перевірити дотримання вимог земельного законодавства України при укладенні Ковельським міським головою ОСОБА_4 з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів суперфіцію на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0042 та :01:005:0041 (а.с.19).

За результатами розгляду цього звернення відповідач надіслав позивачу лист від 02 липня 2020 року №М-223/0-327/0/6-20 та повідомив, що відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно зі статтею 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. В той же час статтею 83 цього ж Кодексу визначено, що до земель комунальної власності відносяться усі земельні ділянки в межах населених пунктів, крім земель державної та приватної власності. Одночасно повідомлено, що відповідно до статті 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до повноважень органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів віднесено здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель; згідно зі статтею 71 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження (а.с.3, 20).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання обґрунтованої відповіді на його звернення від 19 червня 2020 року протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР Про звернення громадян (далі Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За приписами частин першої, другої, четвертої, шостої, сьомої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Як передбачено частинами першою, третьою, четвертою статті 7 Закону №393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 15 Закону №393/96-ВР визначено порядок розгляду заяв (клопотань). Так відповідно до частин першої, третьої, четвертої вказаної статті органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною першою статті 18 Закону №393/96 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За правилами частини першої статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно із частиною першою статті 20 цього ж Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок щодо об`єктивного і вчасного розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження у межах визначених повноважень та повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У розглядуваному спорі порушення терміну розгляду звернення не встановлено. Звернення ГУ Держгеокадастру у Волинській області отримано 19 червня 2020 року, відповідь надана 02 липня 2020 року. Проте суд дійшов висновку, що при розгляді звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2019 року відповідач не дотримався вимог Закону №393/96-ВР стосовно обґрунтованої відповіді щодо порушеного у зверненні питання.

Звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Волинській області з проханням перевірити дотримання вимог земельного законодавства України при укладенні Ковельським міським головою з окремими громадянами договорів суперфіцію на конкретні земельні ділянки, ОСОБА_1 посилався на пункт 25-1 постанови Кабінету Міністрів України Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 вказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): а) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333 (наказ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521; далі - Положення №333), Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Наведені вище норми законодавства дають підстави для висновку, що відповідач має повноваження щодо здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності; за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування.

Відповідач у листі від 02 липня 2020 року №М-223/0-327/0/6-20 Про розгляд звернення обмежився лише формальним цитуванням норм ЗК України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Однак зі змісту вказаного листа не вбачається, що порушене позивачем питання було належним чином перевірене та заявнику була надана обґрунтована відповідь з посиланням на фактичні обставини, або які є причини для непроведення такої перевірки.

Така поведінка відповідача не узгоджуються з вимогами Закону №393/96-ВР щодо об`єктивного та всебічного розгляду звернень громадян, перевірки викладених в них фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, та по суті є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

У відзиві на позов відповідач вказав, що ним було проведено низку перевірок відповідно до Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, однак відповідних доказів суду не надав та про проведені заходи позивача не повідомив.

Крім того, суд зауважує, що приписи частини третьої статті 7 Закону №393/96-ВР імперативно вказують на обов`язок пересилання звернень в термін не більше п`яти днів, якщо питання, порушені в них не входять до повноважень суб`єкта, який його одержав.

ГУ Держгеокадастру у Волинській області, надаючи відповідь ОСОБА_1 , роз`яснювало повноваження в сфері земельного законодавства органу місцевого самоврядування, стосовно якого позивач і просив здійснити державний нагляд (контроль), тим самим фактично заперечувало наявність власних повноважень у цих правовідносинах, однак при цьому не переслало звернення за належністю до відповідного органу.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач на звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року не надав обґрунтованої відповіді по суті порушеного питання та не вжив усіх заходів, щоб таке звернення було розглянуте у порядку, встановленому законодавством.

Суд оцінює правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень через призму критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

У даному випадку суд дійшов переконання, що відповідач як орган, якому адресоване звернення, не довів, що діяв відповідно до Закону №393/96-ВР (повно та всебічно забезпечив розгляд скарги, виконав усі необхідні та визначені законодавством дії), добросовісно та неупереджено.

Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи із наданих статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року та зобов`язання повторно у встановленому законодавством порядку розглянути таке звернення з наданням заявнику обґрунтованої відповіді.

На думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач.

Частини п`ята та шоста статті 246 КАС України не встановлюють обов`язку суду у резолютивній частині рішення суду встановлювати судовий контроль за його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ідентифікаційний код юридичної особи 39767861) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у встановленому законодавством порядку повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк