Справа № 1640/2764/18
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 вересня 2020 року

Київ

справа №1640/2764/18

адміністративне провадження №К/9901/11438/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Миргородської міської ради Полтавської області

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року (головуючий суддя - Спаскіна О.А., судді: Кононенко З.О., Калиновський В.А.)

у справі №1640/2764/18

за позовом Миргородської міської ради Полтавської області

до Миргородської районної ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення.

I. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2018 року Миргородська міська рада Полтавської області звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Миргородської районної ради Полтавської області від 22 грудня 2017 року №27 "Про затвердження Статуту Миргородської центральної районної лікарні в новій редакції".

2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що приймаючи спірне рішення районна рада фактично позбавила Миргородську міську раду можливості отримувати передбачені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Податковим кодексом України та Бюджетним кодексом України доходи у вигляді податку на доходи фізичних осіб, які перераховуються до бюджету об`єднаної територіальної громади за місцем реєстрації юридичної особи Миргородської ЦРЛ та які були прогнозовані при формуванні та прийнятті бюджету на 2018 рік (прогнозовані надходження ПДФО в 2018 року від Миргородської ЦРЛ - 4081000 грн). Також приймаючи спірне рішення районна рада грубо порушила вимоги Цивільного кодексу України та іншого чинного законодавства, оскільки Миргородська ЦРЛ знаходиться на території міста і місце розташування не змінювала, всі її працівники користуються благами, створеними за рахунок коштів, які надходять в міський бюджет від юридичних та фізичних осіб платників податків. Поряд з цим, проект спірного рішення в порушення приписів статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" взагалі не оприлюднювався та не був внесений в порядок денний роботи сесії Миргородської райради, що свідчить про порушення процедури його прийняття.

3. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Миргородської районної ради Полтавської області від 22 грудня 2017 року №27 "Про затвердження Статуту Миргородської центральної районної лікарні в новій редакції".

4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

5. Не погоджуючись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами встановлено, що 13 грудня 2017 року головою Миргородської районної ради Полтавської області Яринич Л.М. винесено розпорядження №35 "Про скликання тридцятої сесії районної ради сьомого скликання". Вказаним розпорядженням сесія скликана на 22 грудня 2017 року на 09:00 в залі засідань районної ради, на розгляд сесії внесені питання згідно переліку.

7. Вказане розпорядження опубліковане у випуску громадсько-політичної газети Миргородщини "Прапор перемоги" за 15 грудня 2017 року.

8. У подальшому, листом від 20 грудня 2017 року №3220/01-38 Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до голови Миргородської районної ради Полтавської області Яринич Л.М. з проханням внести на розгляд сесії районної ради питання про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ у новій редакції.

9. У пояснювальній записці необхідність внесення змін до Статуту Миргородської ЦРЛ заступник голови Миргородської райдержадміністрації Гуржій О.В. пояснив тим, що у 2015, 2016, 2017 роках з районного бюджету для належного функціонування Миргородської ЦРЛ було додатково виділено кошти в сумі 44147421 грн, тоді як з бюджету м. Миргород за ці роки було виділено для лікарні кошти в сумі 3758345 грн. Враховуючи, що у 2018 році для забезпечення функціонування Миргородської ЦРЛ необхідно додатково виділити коштів з районного бюджету близько 11 млн грн, основним джерелом для наповнення якого є податок на доходи фізичних осіб, заступник голови просив внести на сесію питання щодо викладення Статуту Миргородської ЦРЛ у новій редакції (зареєструвати місцезнаходження закладу за адресою: Миргородський район, с. Попівка, вул. Центральна, 83). Це дасть додаткові надходження до районного бюджету з метою забезпечення належного та безперебійного функціонування медичних закладів, засновником яких є Миргородська районна рада та які перебувають в управлінні Миргородської районної державної адміністрації.

10. На розширеному засіданні Президії районної ради сьомого скликання 21 грудня 2017 року голова районної ради повідомив, що після видання ним розпорядження про скликання чергової тридцятої сесії районної ради сьомого скликання до початку засідання Президії надійшло ряд подань від райдержадміністрації щодо включення в порядок денний ще деяких питань.

11. Як наслідок, голова районної ради запропонував узгодити порядок денний пленарного засідання сесії, в тому числі з включенням до нього й питання "Про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції", та прийняти рішення про внесення на розгляд пленарного засідання сесії проектів рішень.

12. За наслідками роботи розширеного засідання Президії районної ради сьомого скликання 21 грудня 2017 року, схвалено внесення на розгляд тридцятої сесії районної ради сьомого скликання 22 грудня 2017 року серед інших й питання "Про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції", що підтверджується протоколом розширеного засідання Президії районної ради.

13. Відповідно до протоколу тридцятої сесії сьомого скликання Миргородської районної ради від 22 грудня 2017 року, заступник голови райдержадміністрації Гуржій О.В. виступив з проханням затвердити Статут Миргородської ЦРЛ в новій редакції, що пов`язано з необхідністю перереєструвати Миргородську ЦРЛ, як юридичну особу, із реєстрації в м. Миргород на реєстрацію в с. Попівка Миргородського району. В результаті оголошення головою районної ради Яринич Л.М. проекту рішення з даного питання та пропозиції запропонований проект рішення прийняти за основу та в цілому, депутатами ухвалено позитивне рішення.

14. Таким чином, 22 грудня 2017 року тридцятою сесією сьомого скликання Миргородської районної ради прийнято рішення №27 "Про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції".

15. Зазначене рішення оприлюднене на офіційному веб-сайті Миргородської районної ради, про що свідчать скрін-шоти сторінок з веб-сайту.

16. Після прийняття на сесії районної ради рішення від 22 грудня 2017 року №27 реєстратором Миргородської міської ради проведено реєстрацію Статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції, внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із зазначенням місцезнаходження юридичної особи: 37633, Полтавська область, Миргородський район, с. Попівка, вул. Центральна, 83.

17. Позивач, не погодившись з рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Миргородської районної ради від 22 грудня 2017 року №27 "Про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції", звернувся до суду з вказаним позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про порушення відповідачем процедури оприлюднення проекту спірного рішення, у зв`язку з чим, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

19. Так, за змістом пункту 2 частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

20. Спірне рішення не є внутрішньоорганізаційним актом суб`єкта владних повноважень - Миргородської районної ради та нормативний припис частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не містить положень про необхідність оприлюднення проектів рішень, які підлягають саме громадському обговоренню.

21. За висновком суду, частина третя статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" поглинає за змістом пункт 2 частини першої цієї статті щодо "проектів рішень". Тобто, за 20 днів оприлюдненню підлягають всі проекти нормативно-правових актів, а також всі проекти інших рішень органу місцевого самоврядування (зокрема індивідуально-правові акти), незалежно від того, чи підлягають вони обговоренню - якщо інше не передбачено законом.

22. Суд першої інстанції, вважав за необхідне відмітити, що в частині третій статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не передбачено винятків щодо вимоги оприлюднення проектів рішень за 20 робочих днів до дати їх розгляду. Однак, відхилення від 20-денного строку можливе, але виключно у випадках, коли інші закони встановлюють інші терміни або сформульовані таким чином, що їх неможливо виконати з дотриманням цього правила.

23. Крім того, як зазначив суд, відповідач спірним рішенням позбавив Миргородську міську раду можливості отримання, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Податковим кодексом України та Бюджетним кодексом України, доходів у вигляді податку на доходи фізичних осіб, які враховані позивачем при формуванні та прийнятті бюджету територіальної громади на 2018 рік.

24. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що Миргородська ЦРЛ є підприємством районного підпорядкування, засновником і власником якого в спільних інтересах територіальних громад сіл і селищ району є районна рада, а органом управління, згідно делегованих районною радою повноважень - Миргородська районна державна адміністрація. Приймаючи вказане рішення районна рада, як власник і управлінець (через райдержадміністрацію) центральної районної лікарні діяла в рамках внутрішньо - організаційних відносин із підлеглою структурою.

25. Зазначені відносини ніяким чином не стосуються ні Миргородської міської ради, ні міської громади, яку вона представляє, ні пересічних громадян чи інших суб`єктів, які не перебувають у сфері відносин між власником (засновником) та підлеглою юридичною особою.

26. Отже, спірне рішення носить виключно внутрішньо-організаційний характер і регулює відносини районної ради та Миргородської ЦРЛ, а також, опосередковано, Миргородської РДА, як органу управління Миргородською ЦРЛ, за поданням якого і було прийнято районною радою рішення.

27. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що спірне рішення не стосується безпосередньо позивача, а породжує права та обов`язки для третіх осіб по справі, зокрема, для Міської ЦРЛ.

28. Крім того, проект спірного рішення не підлягав оприлюдненню, оскільки є внутрішньо організаційним актом та відповідно до пункту 12 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року №996 не підлягав громадському обговоренню.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

29. У своїй касаційній скарзі, не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції скаржник зазначає, що спірне рішення протиправно породжує, змінює та припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, а саме змінило порядок сплати податків з міського бюджету до району, як наслідок порушено охоронюваний законом інтерес територіальної громади міста Миргорода.

30. Стверджує, що затвердження статуту комунального підприємства не може бути внутрішньо організаційним актом, оскільки за своєю природою статут є організаційно-правовим документом, а отже підлягає обов`язковому оприлюдненню.

31. Зокрема зазначає, що апеляційний суд не врахував, що стосовно оприлюднення інформації, визначеної статтею 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», то відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати проекти рішень, що підлягають обговоренню.

32. Вважає, що оскільки місцеві ради є публічними органами, то їхня відкритість у відносинах із громадянами та громадськими організаціями, які їх представляють, прозорість у прийнятті рішень, без сумніву, повинні бути пріоритетними.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

33. Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, оцінивши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

34. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, вивчивши судову практику щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, виявив розбіжності в їх розумінні, що призвело до різного застосування й тлумачення касаційними судами норм права, що регулюють ці правовідносини.

35. Як вбачається з матеріалів справи та рішень судів попередніх інстанцій, спір виник між двома суб`єктами владних повноважень.

36. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

37. За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

38. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом (пункт 5 частини першої статті 15 КАС України).

39. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

40. Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття на сесії районної ради рішення від 22 грудня 2017 року №27 реєстратором Миргородської міської ради проведено реєстрацію статуту Миргородської ЦРЛ в новій редакції, внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із зазначенням місцезнаходження юридичної особи: 37633, Полтавська область, Миргородський район, с. Попівка, вул. Центральна, 83.

41. Тобто, позивач фактично оспорює процедуру прийняття рішення райради, і фактично висловлює незгоду з його рішенням, у зв`язку з чим, звернувся до суду з вказаним позовом.

42. В обґрунтуванні свого звернення позивач вказує, що спірним рішенням його позбавлено можливості отримувати передбачені законодавством доходи у вигляді податку на доходи фізичних осіб, посилаючись на порушення оскаржуваним рішенням приписів Цивільного кодексу України.

43. Зважаючи на викладене, Верховний Суд звертає увагу на те, що у цих правовідносинах відсутній спір стосовно повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

44. Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

45. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

46. Згідно з частинами першою та четвертою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

47. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

48. Верховний Суд, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням змісту спірних правовідносин та їх предмету правового регулювання оцінює наявність виключної правової проблеми та необхідність передачі справи для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

49. Так, спірні правовідносини у цій справі виникли між двома суб`єктами владних повноважень: Миргородською міською радою та Миргородською районною радою. Предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення про затвердження статуту Миргородської ЦРЛ. Підставою для такого звернення позивача стало порушення процедури його прийняття.

50. Миргородська ЦРЛ є закладом охорони здоров`я, заснованим на спільній власності територіальних громад району і підпорядкована Миргородській районній раді та Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, перебуває в управлінні Миргородської районної державної адміністрації, згідно делегованих повноважень. Лікарня є самостійним суб`єктом господарювання і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного їй майна, згідно чинного законодавства.

51. В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийняв постанову від 16 січня 2019 року у справі №911/448/18 у подібних правовідносинах, між такими самими сторонами і таким самим предметом (дещо розширеним).

52. У зв`язку з цим, Верховний Суд констатує наявність спірного питання щодо предметної юрисдикції у цій справі, оскільки мало місце вирішення спірного питання судом іншої юрисдикції між тими самими сторонами і тим самим предметом.

53. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі №804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:

- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;

- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;

- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:

- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.

54. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду, позивач є Миргородська міська рада.

55. Зважаючи на викладене міська рада може звернутися до суду лише у виключно передбачених законом випадках. Зокрема статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

56. Міська рада не є суб`єктом уповноваженим визначати оплату або не сплату податків, це компетенція контролюючих органів. Втім повноваження оскаржувати рішення райради, яким затверджено статут міська рада також не наділена.

57. Враховуючи основу суть права та інтересу заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, викликає сумнів у колегії Касаційного адміністративного суду щодо наявності відповідних законодавчо передбачених повноважень міської ради звертатися з таким адміністративним позовом, оскільки виникає сумнів про наявність спору, який може підлягати розгляду будь-якими судами.

58. Рішення, яке оскаржується, стосується відносин районної ради та Миргородської ЦРЛ, а також Миргородською РДА як органу управління Миргородською ЦРЛ, за поданням якого було прийнято рішення. Тобто, виникає питання, чи може у цьому випадку міська рада як суб`єкт владних повноважень, звертатися з таким позовом.

59. На підтвердження цього факту, апеляційний суд у своїй постанові, обґрунтовує відсутність порушеного права у позивача, права на захист, а також права на звернення з цим адміністративним позовом. В той час, як Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув касаційну скаргу за позовом міської ради до районної ради та центральної районної лікарні.

60. З іншого боку, в доводах касаційної скарги, позивач вказує на факт порушення процедури Миргородською районною радою під час прийняття рішення «Про затвердження Статуту Миргородської ЦРЛ», що, по своїй суті, стосується здійснення судової перевірки щодо дотримання здійснення належної процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, і є предметом адміністративної юрисдикції.

61. З огляду на зазначене, а також на визначені критерії щодо передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про те, що вирішення спірного у цій справі питання:

1) не може бути вирішене відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

2) вирішення цього питання має значення для формування єдиної правозастосовчої практики як у судах адміністративної юрисдикції, так і в судах інших юрисдикцій, у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, що обумовлює наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому.

62. Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

63. Згідно з частинами першою та четвертою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

64. За таких обставин, суд дійшов висновку про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд

УХ В А Л И В:

Справу №1640/2764/18 за позовом Миргородської міської ради Полтавської області до Миргородської районної ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

А.Г. Загороднюк