Справа № 264/3782/20
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3782/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Мушкета О.О.

за участю секретаря Дарменко В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Базаря О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради (далі - Комісія), третя особа без самостійних вимог Кальміуська районна адміністрація Маріупольської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом про скасування постанови адміністративної комісії про виконавчому комітеті Маріупольської міської ради за № 117 від 03 жовтня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 03 червня 2020 року їй стало відомо, що 03 жовтня 2019 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за те, що ніби то 16 серпня 2019 року нею не здійснено скошування травостою на території, прилеглої до ПрАТ «Маріуполь-Авто», яке знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 6, сим порушено вимоги ст. 152 КУпАП та п.п. 10 п. 14.5. розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами та доповненнями. Зазначену постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасування з тих підстав, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено дійсних обставин справи, не з`ясовано чи відноситься до її компетенції виконання обов`язку відносно благоустрою території, прилеглої до підприємства, на якому вона працює та займає посаду інженера з охорони праці. Крім цього, зазначає, що відповідачем не було повідомлено її про час та місце розгляду адміністративної справи, а справу було розглянуто у її відсутності, а під час складання протоколу вона повідомляла про те, що вона не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки обов`язок утримання та благоустрою відповідної земельної ділянки та прилеглої до неї території повинно бути покладено на певний суб`єкт господарювання, проте на час складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови будь-яких договорів між ПрАТ «Маріуполь-Авто» та Маріупольською міською радою укладено не було. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази її причетності до вчинення зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Представник відповідача позов не визнала, надіслала до суду відзив, в якому зазначила, що 03 жовтня 2019 року на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради була розглянута адміністративна справа відносно ОСОБА_1 та за результатами розгляду винесена постанова № 117 про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП. Вказує, що 16 серпня 2019 року о 10 год. 30 хв. співробітниками інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя виявлено, що відповідальною особою провідним інженером з охорони праці гр. ОСОБА_1 не здійснено скошування травостою на території. Прилеглої до ПрАТ «Маріуполь-Авто» за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 6, з боку вул. 7 Проїзд , що є порушенням статті 152 КУпАП та п.п. 10, п.14.5 Розділу 14 Правил благоустрою території м. Маріуполя. У зв`язку із цим інспекцією міської ради з благоустрою було складено протокол відносно ОСОБА_1 . При складенні вказаного протоколу ОСОБА_1 була присутня, проте від отримання його копії та наданні письмових пояснень відмовилась.

26.09.2019 року позивач з`явилась на засідання адмінкомісії та надала пояснення, що вона не є відповідальною особою за дане правопорушення. Крім цього, нею було заявлено клопотання про перенесення розгляду вказаного питання на іншу дату та запрошено на розгляд її керівника та інспектора з інспекції міської ради з благоустрою, а також повідомила, що з`явиться на наступне засідання з адвокатом. На засідання комісії, яке було відкладено на 03.10.2019 року ні позивач, ні її адвокат не з`явились з невідомих причин, а тому було прийнято рішення про розгляд справи без участі гр. ОСОБА_1 . Комісія, встановивши, що правопорушення мало місце, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи, з`ясувавши чи винна особа, зазначена у протоколі, вирішила справу у відповідності до вимог діючого законодавства. У зв`язку із цим просила відмовити у позові.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , інспектором з благоустрою (головним спеціалістом) Тереник О.А. було складено протокол № 001877, та встановлено, що при обстеженні в цей день території по АДРЕСА_1 , де знаходиться ПрАТ «Маріуполь-Авто» не здійснено скошування травостою на прилеглій території з боку вул. 7 Проїзд, висота трави перевищує 10 см., що є порушенням п.п. 10 п. 14.5. розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП.

03 жовтня 2019 року адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було прийнято постанову № 117, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 850,00 грн.

В частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України адміністративне судочинство базується на принципі змагальності сторін, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того частиною 2 статті 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

З протоколу, складеного інспектором з благоустрою, та мотивувальної частини винесеної постанови вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 з об`єктивної сторони полягало у нездійсненні скошування травостою на прилеглій території з боку вул. 7 Проїзд.

Наявність такого формулювання правопорушення при його оскарженні передбачає обов`язок доведення перед судом безпосереднього факту причетності ОСОБА_1 до фізичного або юридичного обов`язку її як відповідальної особи за скошування зазначеного травостою на прилеглій до підприємства території.

Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема визначальними поясненнями особи, стосовно якої складено протокол, поясненнями свідків або відеозаписами(фотознімками) та іншими доказами, що підтверджують неспростовну причетність ОСОБА_1 до вчинення даного адміністративного правопорушення, а також доказів, які підтверджують, що саме вона є відповідальною особою.

Проте, в якості доказу вказаних фактів представлено лише протокол про адміністративне правопорушення та один фотознімок, на якому зображено огорожу невідомого об`єкта Будь-якого відношення ОСОБА_1 до даного нескошеного травостою зафіксовано не було. При цьому на представленому фотознімку відображено взагалі не зрозуміле територіально визначене місце де знаходиться не покошена трава, що в цілому ставить під сумнів належність поданого фотознімку в підтвердження вчинення правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача в якості свідка по справі була допитана автор протоколу головний спеціаліст інспектор з благоустрою ОСОБА_2 яка пояснила, що у серпні 2019 року відпрацьовували рейди по нескошеній траві. 16 серпня 2019 року нею, інспектором з благоустрою (головним спеціалістом) було складено протокол № 001877, та встановлено, що при обстеженні території по АДРЕСА_1 , де знаходиться ПрАТ «Маріуполь-Авто» не здійснено скошування травостою на прилеглій території з боку вул. 7 Проїзд, висота трави перевищує 10 см., що є порушенням п.п. 10 п. 14.5. розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року зі змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП. Будь яких внутрішніх наказів підприємства про те, що саме на ОСОБА_1 покладено обов`язки щодо благоустрою прилеглої до підприємства території та посадової інструкції головного інженера ПрАТ «Маріуполь-Авто» у день складання протоколу вона не бачила. Підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_1 стала телефонна розмова з директором підприємства.

Такі покази свідка додатково підтверджують, що складаючи протокол, не було достатньо доказів того, що саме головний інженер ПрАТ «Маріуполь-Авто» - ОСОБА_1 є відповідальною особою та саме на неї покладено обов`язки щодо благоустрою прилеглої до підприємства території, а тому не є законною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності або доказом причетності до вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, суд зазначає, що стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою, населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Вказаною статтею охоплюються випадки порушення правил благоустрою населених пунктів, а сама диспозиція статті 152 КУпАП є банкетною, оскільки відсилає до певних правил, що стосуються благоустрою.

Згідно ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту; утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію. Підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону (ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Відповідно до п.п. 6.4.1, 6.4.2 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених Рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року, підприємства, установи, організації зобов`язанні утримувати в належному стані території, надані їм в установленому законодавством порядку, та утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти (їх частини).

Підприємства, установи, організації, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності зобов`язані утримувати закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем території в належному стані відповідно до законодавства та умов договору (п. 11.5 Правил).

Згідно п. 14.3. Правил рішеннями колегій районних адміністрації за підприємствами, установами, організаціями, житлово-комунальними підприємствами, фізичними особами-підприємцями повинні бути закріплені для прибирання та скошування трави інші території в межах міста, не передані у власність чи користування.

Отже, із змісту вищенаведених норм вбачається, що суб`єктом правопорушення є особа, за якою закріплено відповідну земельну ділянку на умовах договору, а об`єктом є суспільні відносини у сфері благоустрою.

Як встановлено судом та вбачається з пояснень позивача, на дату складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення та на дату винесення щодо неї постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, будь яких договорів між ПрАТ «Маріуполь -Авто» та Маріупольською міською радою укладено не було. Дана обставина представником відповідача в судовому засіданні також не оспорювалась.

Суд звертає увагу, що за приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення та долученого фотознімку не дає достатніх підстав для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та порушення правил благоустрою міста Маріуполя.

Таким чином, на підставі наявних доказів та зібраних відомостей про обставини вчинення правопорушення суд приходить до висновку, про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та незаконності прийнятої відносно позивача постанови та накладення адміністративного стягнення за ст.152 КУПАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази.

Доводи позивача про порушення відповідачем її права бути присутньою при розгляді справи та не отримання належного виклику до адміністративної комісії не мають правового значення, оскільки судом в цілому встановлено відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення та незаконність прийнятої постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 117 від 03.10.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. є необґрунтованою, оскільки прийнявши постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та наклавши адміністративне стягнення, відповідачем не встановлено, чи є в її діях ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 8, 9, 72, 73, 77, 90, 242 - 246, 250, 286 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, третя особа без самостійних вимог Кальміуська районна адміністрація Маріупольської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 117 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП - закрити.

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: О. О. Мушкет