Справа № 640/7538/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7538/19 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку а час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати накази Державної фіскальної служби України від 01.04.2019 р. № 632-о «Про затвердження результатів повторного оцінювання» та від 08.04.2019 р. № 680-о «Про припинення державної служби ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи Департаменту методологічної та нормотворчої роботи Державної фіскальної служби України з наступного дня за днем звільнення;

- стягнути з Державної фіскальної служби України на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення з посади по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржувані накази відповідають вимогам чинного законодавства, а Державна фіскальна служба України у спірних правовідносинах діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) № 1790-о від 01 жотвня 2018 року визначено провести оцінювання державних службовців органів ДФС, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» згідно з Графіком проведення оцінювання державних службовців органів ДФС, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», оцінювання яких проводиться у 2018 році, що додається (зокрема, і позивача) (т. 1 а.с. 26).

За результатами оцінювання службової діяльності наказом Державної фіскальної служби України від 10 грудня 2018 року № 2409-о «Про затвердження результатів оцінювання державних службовців органів ДФС» ОСОБА_1 отримала негативну оцінку (т. 1 а.с. 28).

Директором Департаменту методологічної та нормотворчої роботи ДФС М. Куц 18 грудня 2018 року погоджено завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В» ДФС України ОСОБА_1 , які підписано, зокрема, ОСОБА_1 18 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 195).

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 17 грудня 2018 року № 2459-о «Про проведення повторного оцінювання результатів оцінювання службової діяльності державних службовців ДФС України » проведено повторне оцінювання результатів службової діяльності позивача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 33)

За результатами оцінювання службової діяльності складено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В» ОСОБА_1 та виставлено негативну оцінку (1,3 бали) (т. 1 а.с. 38).

Наказом від 01 квітня 2019 року № 632-о «Про затвердження результатів повторного оцінювання», яким затверджено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В», ОСОБА_1 , за результатами повторного оцінювання за 2018 рік, зазначений висновок затверджено.

Наказом ДФС України від 08 квітня 2019 року № 680-о припинено державну службу та звільнено 09 квітня 2019 року з посади головного державного інспектора відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи Департаменту методологічної та нормотворчої роботи Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Вважаючи, що накази та звільнення є протиправними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що відповідачем не було дотримано порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності позивача, оцінка, яка виставлена за виконання позивачем завдань не відповідає обґрунтуванню Критеріїв виставлення балів, визначених Порядком, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VIII) (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону №889-VIII, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону № 889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Процес здійснення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців врегульований положеннями статті 44 Закону України «Про державну службу» та прийнятих відповідно до нього інших нормативно-правових актів, зокрема Типовим порядком проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року № 640 (далі - Порядок № 640).

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 44 Закону №889-VIII, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри, виявлення потреби у професійному навчанні.

Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.

Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.

Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

Аналогічні положення закріплені у Порядку № 640, яким детально визначено процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «А», «Б» і «В».

Пунктом 9 Порядку визначено, що оцінювання проводиться щороку у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про проведення оцінювання.

Відповідно до пункту 10 Порядку оцінювання проводиться поетапно:

- визначення та перегляд завдань і ключових показників;

- оціночна співбесіда (крім випадків, передбачених цим Типовим порядком);

- визначення результатів оцінювання та їх затвердження.

Згідно з пункту 11 Порядку визначення завдань і ключових показників для кожного державного службовця проводиться у грудні року, що передує звітному, або протягом п`яти робочих днів після призначення (переведення) на посаду. Установлено, що кожному державному службовцю встановлюється від трьох до п`яти завдань на період, що підлягає оцінюванню.

Як вбачається з матеріалів справи, в.о. директора Департаменту методологічної та нормотворчої роботи ДФС О.М. Задорожним 29 січня 2018 року погоджено завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В» головного державного інспектора відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи Департаменту методологічної та нормотворчої роботи ДФС України ОСОБА_1, які підписано заступником начальника управління - начальником відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи О.О. Дубровіною та заступником директора департаменту - начальником управління координації роботи з вдосконалення податкової системи О.В. Доманським (т. 1 а.с. 188).

З вищевказаними завданнями, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності ОСОБА_1 була ознайомлена 29 січня 2018 року (т. 1 а.с. 189).

Наказом ДФС України № 1790-о від 01 жовтня 2018 року визначено провести оцінювання державних службовців органів ДФС, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» згідно з Графіком проведення оцінювання державних службовців органів ДФС, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», оцінювання яких проводиться у 2018 році, що додається, зокрема, і позивача (т. 1 а.с. 26).

За результатами оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 отримала висновок з негативною оцінкою (середній бал 1,5), з яким була ознайомлена 30 жовтня 2018 року, що підтверджується підписом позивача (т. 1 а.с. 32)

Наказом Державної фіскальної служби України від 10 грудня 2018 року № 2409-о «Про затвердження результатів оцінювання державних службовців органів ДФС» було затверджено, зокрема, вищевказаний висновок (середній бал 1,5) (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 44 Закону № № 889-VIII, у разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності.

Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

При повторному оцінюванні нові завдання і ключові показники для державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», визначаються відповідно до пунктів 28-30 цього Типового порядку протягом п`яти робочих днів з дня ознайомлення такого державного службовця з висновком щодо результатів оцінювання його службової діяльності, що містить негативну оцінку.

Строк виконання нових завдань і ключових показників повинен встановлюватися залежно від визначеної дати повторного оцінювання, але не менше трьох місяців, а зміст таких завдань і ключових показників повинен відповідати встановленому строку (пункти 39-40 Порядку).

При цьому, згідно з частиною десятою статті 44 Закону № 889-VIII, у разі отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону.

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що у випадку отримання держслужбовцем повторно негативної оцінки за результатами оцінювання, він підлягає звільненню відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», якою передбачено що підставою для припинення державної служби з ініціативи суб`єкта призначення є отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Директором Департаменту методологічної та нормотворчої роботи ДФС М. Куц 18 грудня 2018 року погоджено завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В» головного державного інспектора відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи Департаменту методологічної та нормотворчої роботи ДФС України ОСОБА_1, які підписано заступником начальника управління - начальником відділу загальної методології оподаткування управління координації роботи з вдосконалення податкової системи О. Дубровіною та заступником директора департаменту - начальником управління координації роботи з вдосконалення податкової системи О. Доманським (т. 1 а.с. 195).

Тобто, нові завдання і ключові показники при повторному оцінюванні були визначені з порушенням п`ятиденного строку, встановленого пунктом 39 Порядку, оскільки з висновком щодо результатів оцінювання службової діяльності, що містить негативну оцінку, ОСОБА_1 була ознайомлена ознайомлена 30 жовтня 2018 року, в той час як нові завдання були визначені лише 18 грудня 2018 року.

З вищевказаними завданнями, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності для повторного оцінювання ОСОБА_1 була ознайомлена 18 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 196).

Відповідно до пункту 28 Порядку, завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.

Як вбачається із завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності для повторного оцінювання ОСОБА_1 , позивачу було визначено наступні завдання:

1. Забезпечення якісного та своєчасного відпрацювання законопроектів, зареєстрованих у Верховній Раді України, з питань податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС.

Ключові показники результативності, ефективності та якості: якісно та своєчасно підготовлені працівником пропозиції до законопроекту; строк виконання: протягом 10 днів з дня отримання законопроекту до розгляду.

2. Забезпечення якісного та своєчасного відпрацювання проектів нормативно-правових актів. Що надходять від центральних органів виконавчої влади.

Ключові показники результативності, ефективності та якості: якісно підготовлена позиція ДФС щодо проекту нормативно-правового акту; строк виконання: у терміни, визначені розробником проекту нормативно-правового акту або встановлені Регламентом КМУ.

3. Підготовка пропозицій щодо удосконалення порядку надання органами ДФС інформації/індивідуальних податкових консультацій на запити платників податків.

Ключові показники результативності, ефективності та якості: пропозиції керівництву відділу щодо внесення змін до податкового законодаства; строк виконання: 29.03.2019 року.

Так, колегія суддів звертає увагу, що завдання від 18 грудня 2018 року не містило ані кількісних показників, ані чітко визначених якісних показників, яким повинен відповідати результат виконання завдання та за яким оцінюватимуться результати службової діяльності, як це передбачено Порядком.

Завдання від 18 грудня 2018 року не містили встановлених показників, яким повинен відповідати результат виконання завдання. Тобто, відповідачем завдання для ОСОБА_1 були встановлені таким чином, що неможливо встановити, як в подальшому оцінюватимуться результати службової діяльності (строк, кількість, відсоток, кількість допустимих відхилень, умови, що свідчать про якість тощо), як це визначає Типовий порядок.

Наказом Державної фіскальної служби України від 17 грудня 2018 року № 2459-о «Про проведення повторного оцінювання результатів оцінювання службової діяльності державних службовців ДФС України » визначено провести повторне оцінювання результатів службової діяльності державних службовців апарату ДФС, зокрема і позивача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 33).

Таким чином, колегія суддів наголошує, що при винесенні вищевказаного наказу про проведення повторного оцінювання, відповідачем було грубо порушено імперативну норму частини шостої статті 44 Закону № 889-VIII та пукнту 37 Порядку, якими чітко передбачено, що проведення повторного оцінювання у разі отримання державним службовцем негативної оцінки можливе не раніше ніж через три місяці.

За результатами оцінювання службової діяльності складено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «В» ОСОБА_1 та виставлено негативну оцінку (1,3 бали) (т. 1 а.с. 38).

З вищевказаним висновком за результатами повторного оцінювання позивач була ознайомлена 25 березня 2019 року, що підтверджується її підписом (т. 1 а.с. 42)

Наказом Державної фіскальної служби України від 01 квітня 2019 року № 632-о «Про затвердження результатів повторного оцінювання» було затверджено, зокрема, вищевказаний висновок (т. 1 а.с. 37).

Відповідно до висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державних службовців апарату ДФС, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» ОСОБА_1 в процесі виконання завдань проявляла низьку ініціативність та самостійність, недостатню компетентність з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків. До виконання завдань ОСОБА_1 підходила формально, порушувала строки виконання документів, потребувала постійного нагадування щодо термінів виконання документів і високої міри контролю з боку керівництва.

При цьому, як вірно визначив суд першої інстанції, відповідачем не вказано жодного обґрунтування щодо невиконання певних кількісних показників Завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», до того ж, як вже було зазначено вище, наданими позивачем завданнями останніх і не було передбачено, в порушення норм Порядку.

До того ж, при складенні відповідачем оскаржуваного висновку 25 березня 2019 року, у позивача ще не закінчився строк, встановлений Завданнями для виконання робіт, зокрема виконання завдання № 3 передбачало кінцевий строк 29 березня 2019 року.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було дотримано порядку проведення повторного оцінювання результатів службової діяльності позивача, оцінка, яка виставлена за виконання позивачем завдань не відповідає обґрунтуванню Критеріїв виставлення балів, визначених Порядком, що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу Державної фіскальної служби України від 01.04.2019 р. № 632-о «Про затвердження результатів повторного оцінювання», яким було затверджено висновок щодо результатів повторного оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту третього частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Оскільки було встановлено порушення відповідачем здійснення процедури повторного оцінювання службової діяльності позивача та протиправність складеного за її результатами висновку, то підстави для винесення оскаржуваного наказу від 08 квітня 2019 року № 680-о «Про припинення державної служби ОСОБА_1 » та звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту третього частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з отриманням державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності відсутні.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2020 року.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги Державної фіскальної служби України є повністю ідентичними відзиву відповідача на позовну заяву, абсолютно без врахування тверджень, висновків та обґрунтувань суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку а час вимушеного прогулу.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 16.09.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна