Справа № 420/493/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/493/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача Сергійчук М.М. за ордером

від відповідача Чілей М.В. за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 23.08.2019 року; № від 23.08.2019 року та № від 23.08.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 січня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 23.08.2019 року; № від 23.08.2019 року та № від 23.08.2019 року.

Ухвалою від 14 лютого 2020 року після усунення недоліків, що зумовили залишення позову без руху, цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 23.08.2019 року; № від 23.08.2019 року та № від 23.08.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Так, позивач зазначив, що на думку контролюючого органу позивач у 2016 році отримав дохід у вигляді додаткового блага у розмірі 422 901,18 грн. у вигляді прощення боргу за кредитним договором та в порушення вимог п. 49.18. 4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, не подав декларацію за 2016 рік, не сплатив податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військовий збір (ВЗ).

Позивач вважає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, втім відповідно до довідки ПАТ КБ «Правексбанк» від 12.02.2018 року за період з 03.09.2007 року по 14.04.2016 року погашена позичкова заборгованість у розмірі 31377,85 грн. та заборгованість за відсотками 43459,31 грн.

Таким чином, позивач зазначив, що отримавши кредит в сумі 48 000 дол. США за час дії договору позивач сплатив 74837,16 дол. США, що більш ніж в 1,5 рази перевищує отриману суму кредиту.

За таких обставин, позивач вважає, що відсутні підстави стверджувати про отримання позивачем від банку будь-якого доходу у вигляді додаткового блага, так як із наданої банком інформації вбачається навпаки збитки, тим більше, що значна частина строку повернення коштів охоплює період після знецінення гривні в три рази.

Також позивач зазначив, що в порушення п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень ПК України, контролюючим органом не проведено перевірки правильності розрахунків банку та помилково визначено суму зобов`язання із суми прощення у доларах США помноженого на курс гривні до долара США на день погашення 14.04.2016 року, а не на 01.01.2014 року.

До суду 05 березня 2020 року (вхід. 10436/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Так, відповідач зазначив, що проведеною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 , а саме: п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.167, п.171.2(б) ст.171; п,179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02 груддя 2010 року № 2155-VI із змінами та доповненнями, п. 16 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку до 01.05.2017 року до контролюючого органу не надано та відповідно не нараховано та не сплачено з прощеного (анульованого) боргу 422901,18 грн., податок на доходи з фізичних осіб у сумі 76122,22 грн. і військовий збір у сумі 6343,52 грн.

Також відповідач зазначив, що ПАТ «Правекс Банк» у відповідь на запит ГУ ДФС в Одеській області надало інформацію вих. № 2067/09-01-4БТ від 24.04.2018 року, що ОСОБА_1 банком у 2016 році надано дохід у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості у сумі 423590, 18 грн., та банком в звіті 1-ДФ за 2 квартал 2016 року відображено нарахований та виплачений дохід ОСОБА_1 з ознакою доходу « 127» додаткове благо у вигляді суми прощених (анульованих) банком як кредитором за власним рішенням процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. Повідомлення клієнта банком, згідно з вимог пп. 164.2.17 «д» ПКУ, здійснено рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 11 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 31 березня 2020 року.

Ухвалою від 31 березня 2020 року зупинено провадження у адміністративній справі №420/493/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року поновлено провадження зі стадії, на якій воно було зупинено.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні не визнав позовні вимоги та посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши у вступному слові пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються та заперечення відповідача, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , 20 березня 1982 року, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 (а.с.10-11).

Так, матеріалами справи підтверджено, що 03 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3296-018/07Р, відповідно до якого банк надає Позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 48 000 доларів США для споживчих цілей з метою оплати страхових платежів згідно з договором страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням п. 6. 1.14 Договору.

Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що кредит надається Позичальникові строком з 03 вересня 2007 року по 03 вересня 2032 року зі сплатою 11,99 відсотків річних (а.с.14-19).

Також, матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено додаток № 1 до кредитного договору № 3296-018/07Р від 03 вересня 2007 року (а.с.20-21).

Суд встановив, що 14 квітня 2016 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 3296-018/07Р від 03 вересня 2007 року, відповідно до якого сторони підтверджують, що заборгованість Позичальника за кредитним договором станом на 14 квітня 2016 року складає 33 244,31 долари США, з яких 31 949,97 грн. непогашений кредит та 1 294,34 доларів, несплачені відсотки.

Відповідно до п. 4 цього договору, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, за умови належного, своєчасного та повного виконання Позичальником своїх зобов`язань, зазначених в п. 3 цього договору становить 16 622, 16 доларів США, за курсом НБУ на дату укладення цього Договору в еквіваленті складає 423 590, 43 грн, з якої: 4.1. заборгованість за кредитом, яка підлягає спрощенню Банком становить 16 622, 16 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання цього договору складає 423 590, 43 грн.

Пунктом 12 цього Договору передбачено, що шляхом підписання даного договору позивальник вважається повідомленим відповідно до п.п. 164.2.17 п. 164. 2 ст. 164 ПК України про прощення Банком частини заборгованості за кредитом (основної суми боргу) в розмірі, зазначеному у п.п. 4.1 даного договору та Позичальнику відомо, що банком буде повідомлено органам Державної фіскальної служби України про прощення частини заборгованості за кредитом (основної суми богу), шляхом включення суми прощеної частини заборгованості за кредитом до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено (а.с.30-31).

Також, суд встановив, що листом від 24.04.2018 року вих. № 2067/09-01-4БТ АТ «Правекс Банк» повідомило ГУ ДФС в Одеській області про те, що 14 квітня 2016 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 3296-018/07Р від 03 вересня 2007 року та про необхідність сплати боржником податку з доходів та відображення їх в річній податковій декларації, було вказано у відповідних договорах про прощення частини боргу за кредитним договором, укладеним з таким боржником (а.с.37-38).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу від 17.04.2019 року № 2994 (а.с. 117) у період з 24.05.2019 року по 06.06.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 07.06.2019 року № 1088/15-32-13-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року».

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.167, п.171.2(б) ст.171; п,179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України, п. 16 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України: станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку до 01.05.2017 року до контролюючого органу не надано та відповідно не нараховано з прощеного (анульованого) боргу 422901,18 грн., податок на доходи з фізичних осіб у сумі 76122,22 грн. і військовий збір у сумі 6343,52 грн. (а.с.39-50).

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення рішення |№ від 23.08.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 95152,78 грн. (а.с.52);

- № від 23.08.2019 року, відповідно до якого позивачу застосовано суму штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн. (а.с.54);

- № від 23.08.2019 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 7925,4 грн. (а.с.53);

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 7 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/6896/17, від 1 жовтня 2019 року № 826/4578/17, від 29 січня 2019 року № 821/707/17.

Матеріалами справи чітко підтверджено, що позивачу прощено частину за кредитним договором (частину основного боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Так, суд встановив, що 14 квітня 2016 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 3296-018/07Р від 03 вересня 2007 року, відповідно п. 4 якого, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, за умови належного, своєчасного та повного виконання Позичальником своїх зобов`язань, зазначених в п. 3 цього договору становить 16 622, 16 доларів США, за курсом НБУ на дату укладення цього Договору в еквіваленті складає 423 590, 43 грн, з якої: 4.1. заборгованість за кредитом, яка підлягає спрощенню Банком становить 16 622, 16 доларів США, що за курсом НБУ складає 423 590, 43 грн.

Окрім того, умовами договору підтверджено, що Позичальнику відомо, що Банком буде повідомлено органам Державної фіскальної служби України про прощення частини заборгованості за кредитом (основної суми богу), шляхом включення суми прощеної частини заборгованості за кредитом до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Даний договір підписано позивачем, що свідчить про погодження з його умовами.

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, судом відхиляються доводи позивача щодо неправомірного не застосування до позивача положень пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та те, що позивач сплатив 74837,16 дол. США, більш ніж в 1,5 рази перевищує отриману суму кредиту.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року не є додатковим благом, у силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України правового врегулювання, однак необхідною передумовою є саме зміна валюти кредитування.

Доказів того, що така умова мала місце, або що позивачу відмовлено банком у застосуванні такої умови сторонами не надано.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 5 листопада 2019 року у справі №821/465/17.

Таким чином, за відсутності доказів зміни валюти за відповідним кредитом з іноземної валюти у гривню, суд вважає, що такий борг набуває статусу додаткового блага та відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не подано декларацію про доходи на 2016 рік, не нараховано та не сплачено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд вважає, що відповідачем правомірно прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги не належать задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, судовий збір відповідно до приписів ст. 139 КАС України не підлягає стягненню на користь позивача та відсутні витрати пов`язанні із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 23.08.2019 року; № від 23.08.2019 року та № від 23.08.2019 року,- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 18» вересня 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.