Справа № 826/17097/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ № 826/17097/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Столична перспектива плюс»
доГоловне управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Столична перспектива плюс» (далі - позивач, ТОВ «Столична перспектива плюс») звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправними дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 № та №;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем за відсутності законних та фактичних підстав, з порушенням встановлених законом вимог щодо порядку проведення перевірки платника податків. На думку позивача, контролюючим органом не дотримано порядку проведення перевірки платника податку, оскільки станом на день проведення перевірки від ГУ ДФС у м. Києві на адресу позивача не надходило належним чином оформленого запиту контролюючого органу (у відповідності до вимог чинного законодавства України). Тому, наказ від 18.07.2018 №11337 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Столична перспектива плюс» було винесено безпідставно, з порушенням пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Також, позивач стверджує, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Ці документи були об`єктом дослідження та аналізу контролюючого органу і стосовно них жодних зауважень не надходило. Контрагент мав необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебував на обліку у органах податкової служби та мав свідоцтво платника податку на додану вартість. До того ж, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від господарських та виробничих можливостей. Позивач зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, твердження стосовно відсутності факту реального здійснення господарських операцій спростовується заявою директора та засновника ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» ОСОБА_1., засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняк О.А. та зареєстрованою в реєстрі від 05.09.2017 за №5086.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про безпідставність і необґрунтованість заявленого позову та відсутність підстав для його задоволення. Мотивуючи свою позицію у справі представник відповідача стверджує про дотримання контролюючим органом порядку проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у відповідності до вимог податкового законодавства. На думку контролюючого органу, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його або застосувати інші заходи, передбачені статтею Податкового кодексу України шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, а в даному випадку він відбувся, адже позивач підписав наказ і направлення на перевірку, то такий наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи. Також, відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «Столична перспектива плюс» з вищезазначеним контрагентом - відсутня, а наслідком для податкового обліку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Документи, які складаються від імені службових осіб фіктивних підприємств, що зазначені вище, містять недостовірні відомості про нібито проведені даними підприємствами господарські операції, а операції з перерахування грошових коштів через рахунки підприємств з ознаками фіктивності здійснюються з метою прикриття незаконної діяльності. Оскільки вищезазначені підприємства створено з метою прикриття незаконної діяльності та те, що від імені цього підприємства діяла особа, яка не мала законних повноважень на його представництво, на вчинення від його імені юридично значущих дій, оскільки не були наділені такими повноваженнями засновника товариства та не мали законних підстав для підписання документів підтвердження здійснення фінансово - господарських операцій не є можливим. Окрім зазначеного, податковий орган наголошував на неможливості встановити ділову мету укладення договорів між позивачем та контрагентом.

Представником позивача подана відповідь на відзив, а також додаткові пояснення по справі, у яких заперечуються доводи відповідача та повторно наголошено на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2018 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

06.11.2018 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки на день розгляду справи Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (надалі - ГУ ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)).

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, судом встановлені такі обставини справи.

Відповідачем на адресу ТОВ «Столична перспектива плюс» направлено лист від 26.06.2018 №29862/10/26-15-14-04-05-12 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), в якому зазначено, що на підставі аналізу інформаційних баз було встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутністю факту її реального здійснення, оскільки встановлена відсутність у ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» будь-яких основних фондів та виробничих потужностей. Номенклатура та обсяг наданих послуг свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності зокрема, послуг з будівельно-монтажних робот, тощо. Відповідні послуги із залученням стороннього трудового ресурсу та експлуатації основних засобів за даними ЄРПН не придбавалися.

Листом №189 від 10.07.2018 позивач відмовив у наданні пояснень та документів.

На підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв`язку з ненаданням документів на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 26.06.2018 №29862/10/26-15-14-04-05-12 прийнято наказ від 18.07.2018 №11337 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Столична перспектива плюс» тривалістю 4 робочих дні з 20.07.2018 по дату завершення.

Згідно акта перевірки, копію наказу контролюючого органу та направлення на право проведення перевірки вручено під розписку 20.07.2018 головному бухгалтеру ТОВ «Столична перспектива плюс» ОСОБА_4. Крім того, перевірку проведено з відома директора ТОВ «Столична перспектива плюс» ОСОБА_3 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_4.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Столична перспектива плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» за період з 01.12.2017 по 31.12.2017, за результатами перевірки складено акт від 31.07.2018 №741/26-15-14-04-05/37593482.

Відповідно до висновків, закріплених в акті, в ході перевірки було встановлено наступні порушення ТОВ «Столична перспектива плюс» норм: пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено його заниження за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 на загальну суму 96687,00 грн, в т.ч. по періодах: грудень 2017 - 96687,00 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 53313,00 грн за грудень 2017 року.

Такий висновок контролюючим органом зроблено з огляду на те, що в ході проведення перевірки не підтверджено проведення господарських операцій ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» за період грудень 2017 року, перевіркою встановлено документування зазначених операцій та підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Як зазначається в акті, до перевірки не надано жодного документу відповідно до якого можна було б встановити, що виконані ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» роботи відповідають Державним будівельним нормам України, які затверджені Державним комітетом України з будівництва та архітектури.

Крім того, в акті приймання виконаних будівельних (примірна форма № КБ-2в) не зазначено показник «Витрати труда робітників на обсяг робіт, люд.-год.», у зв`язку з чим неможливо встановити кількість задіяних працівників та часу витраченого на виконання зазначених робіт.

При цьому, згідно інформаційних баз даних ГУ ДФС у м. Києві, а саме: ІС «Податковий блок» встановлено, що по ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» заведено до картки суб`єктів фіктивного підприємництва від 14.05.2018, в результаті порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України та зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Вказаний висновок контролюючого органу ґрунтуються на матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18.03.2016 за №0000038 за ознаками злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.

Також в акті перевірки зазначені наступні обставини:

- отримані пояснення про непричетність до реєстрації та ведення фінансово- господарської діяльності керівника (головного бухгалтера) ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» ОСОБА_1 , який перебував на посаді на момент здійснення операції;

- не підтвердження поставки послуг по ланцюгу постачання (згідно даних єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН);

- неможливо підтвердити, операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності;

- наявна інформація, що підтверджує нереальність фінансово - господарську діяльність, згідно Єдиного реєстру судових рішень (ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» є учасником транзитно - конвертаційної групи).

З`ясовано, що операції здійснені ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт реалізації вищезазначених послуг від контрагента ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» на адресу ТОВ «Столична перспектива плюс», що свідчить про те, що правочини між ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» та ТОВ «Столична перспектива плюс» на суму ПДВ 150000,00 грн, здійснені без мети настання реальних наслідків.

Оскільки реальність та можливість вчинення даної господарської операції у постачальника ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТОВ «Столична перспектива плюс» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Позивач надав заперечення на акт перевірки.

Відповідно до листа відповідача від 16.08.2018 № 47529/10/26-15-14-04-05-12 «Про розгляд заперечення», зазначено, що ГУ ДФС у м. Києві за результатами розгляду заперечень ТОВ «Столична перспектива плюс» залишає без змін висновок, викладений в акті перевірки.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 96687,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 48344,00 грн;

- №, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 53313,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду скарги ДФС України від 08.10.2018 за №32776/6/99-99-11-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом при вирішення спору по суті вираховується таке.

Стосовно визнання протиправними дій щодо прийняття податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 № та №, суд зазначає.

Позивач вказувє на протиправність дій ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки в письмовому запиті відповідача про надання інформації не було вказано визначену законом підставу для надіслання запиту; запитувана інформація обумовлена припущеннями контролюючого органу про можливу безтоварність операцій між ТОВ «Столична перспектива плюс» та ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП».

Наведене, на переконання позивача вказує на те, що наказ від 18.07.2018 №11337 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Столична перспектива плюс» було винесено безпідставно, з порушенням вимог пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Право контролюючих органів проводити документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом визначено пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Перелік підстав, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, встановлений пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України як вичерпний.

Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено можливість проведення перевірки, коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отримання податкової інформації контролюючими органами регламентується нормами статті 73 Податкового кодексу України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 (далі - Порядок №1245).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 73.3 цієї статті контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3)виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом (абзаци шостий-чотирнадцятий пункту 73.3 Податкового кодексу України).

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом) (абзац шістнадцятий пункту 73.3 Податкового кодексу України).

За змістом пункту 10 Порядку №1245 запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Системне застосування наведених норм дає підстави для висновку, що запит контролюючого органу про надання платником податків інформації та підтверджуючих документів повинен містити вказівку на чітко визначені обставини, які згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України є умовою звернення з таким запитом. Без зазначення в запиті конкретних фактів, які стали підставою для його направлення, платник податків об`єктивно позбавлений можливості надати відповідні пояснення та їх документальне підтвердження.

Вимоги, які висуваються до змісту запиту, як нормативно визначені, не підлягають розширеному тлумаченню. Однак, ці вимоги не стосуються дискреційних повноважень контролюючого органу щодо змісту та форми викладення у запиті підстав для витребування інформації.

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, отримана із джерел, передбачених статтею 72 Податкового кодексу України, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, інших звітних документах (підпункт 72.1.1.1пункту 72.1), інформація, що надійшла за наслідками податкового контролю (підпункт 72.1.5).

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Отже, використання податкової інформації як привід для направлення письмового запиту платнику податків є правомірним. Повноваження контролюючого органу щодо направлення платнику податків письмового запиту щодо обставин, які стосуються його податкового обліку, кореспондується з його обов`язком дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо підстав, форми та змісту відповідного запиту.

Як свідчить зміст письмового запиту від 26.06.2018 №29862/10/26-15-14-04-05-12, підставою для цього стали результати аналізу показників у податковій декларації з ПДВ, поданої позивачем за грудень 2017 року, та податкової інформації, отриманої відповідно до положень статті 72 Податкового кодексу України, а саме: інформації з Єдиного реєстру податкових накладних та з баз даних щодо подання ТОВ «Столична перспектива плюс» звітних документів. Правовою підставою для направлення запиту ГУ ДФС вказало пункти 1, 3 абзацу третього пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України. У запиті вказано, в чому саме полягає виявлене за результатами аналізу зазначеної інформації недотримання позивачем норм підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (недостовірність визначення податкового кредиту в сумі 150000,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» в податковій декларації з ПДВ за грудень 2017 року), наведено обставини, на підставі яких зроблено висновок про можливі порушення податкового законодавства, та перелік документів, які пропонується надати. Тобто, у запиті чітко окреслені обставини, які вказували на можливу безтоварність господарських операцій Товариства із зазначеним контрагентом та які могли бути спростовані Товариством шляхом надання пояснень та їх документального підтвердження.

Слід зазначити, що право контролюючого органу провести документальну позапланову перевірку на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України може виникнути в разі дотримання ним вимог встановлених нормами пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

За встановленого факту ненадання позивачем пояснень та документів в строк, встановлений пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, на письмовий запит, який відповідав нормам цього пункту, у ГУ ДФС була підстава, передбачена підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, призначити документальну позапланову перевірку щодо позивача наказом «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Столична перспектива плюс» від 18.07.2018 №11337.

У постанові від 21.02.2020, ухваленою Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в адміністративній справі №826/17123/18 (провадження №К/9901/25669/19), висловлено правову позицію з питань оскарження наказів про проведення перевірок у разі допуску податкових органів до проведення перевірок та правових наслідків процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної або фактичної перевірки.

Правовий висновок Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи №826/17123/18 полягає в тому, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу як самостійного предмета позову, судова палата зазначила, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 № та №, суд зазначає таке.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно ж з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Судом встановлено, що між позивачем (Замовник) та ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» (Підрядчик) укладено договір №04/12/17-ПР-С від 04.12.2017 (далі - Договір №04/12/17-ПР-С), за умовами якого «Замовник» доручає, а «Підрядник» бере на себе зобов`язання у відповідності до завдання та технічних умов наданих Замовником та умов даного Договору своїми силами, інструментами механізмами та з використанням матеріалів Замовника виконати комплекс підрядних робіт з улаштування цегляної кладки та влаштування важких залізобетонних перемичок у житловому будинку №1 по об`єкту житловий комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву «Позняки» по вул. Дніпровська Набережна у Дарницькому районі м. Києва.

Відповідно пункту 2.3 Договору №04/12/17-ПР-С у разі затримки виконання робіт, Договір вважається подовженим до моменту виконання зобов`язань у повному обсязі за відсутності заперечень зі сторони Замовника, оформлених у письмовій формі не пізніше ніж за 15 днів до кінця строку зазначеного у календарному плані.

Пунктом 2.4 Договору №04/12/17-ПР-С передбачено, що на Замовника покладається обов`язок постачати необхідні для виконання Робіт матеріали, конструкції, самостійно здійснювати їх приймання, розвантаження, складування. Замовник несе відповідальність за їх якість, комплектність, належний технічний стан, збереження.

Згідно п.4.1 Договору №04/12/17-ПР-С вартість робіт визначена на підставі кошторису (додаток №1) та погоджена сторонами.

Відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Договору №04/12/17-ПР-С за даним договором розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування Замовником відповідних сум на банківський рахунок Підрядника, зазначений в договорі. Замовник оплачує вартість робіт Підряднику, що передбачені предметом даного Договору протягом 1 місяця з моменту підписання Сторонами акта передання-приймання робіт, виконаних в повному обсязі та у випадку відсутності недоробок, дефектів.

На підтвердження виконання умов Договору №04/12/17-ПР-С позивачем надано копії: Договору №04/12/17-ПР-С; договірну ціну на будівництво «Будівництво житловий комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву «Позняки» по вул. Дніпровська Набережна у Дарницькому районі м. Києва»; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат; акт №1 приймання виконаних будівельних робіт»; підсумкова відомість ресурсів; акт прийому-передачі матеріалів; відомості витрачених ресурсів витрат замовника; податкові накладні; платіжне доручення №1092 від 28.12.2017 та №1093 від 28.12.2017; картка рахунку:633.

Судом наголошується, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та формування податкового кредиту повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Зазначені договори укладені з метою здійснення господарської діяльності, а саме: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

З акта перевірки вбачається, що ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУДФС у м. Києві. Вид діяльності за КВЕД 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель. Директор, головний бухгалтер та засновник - (на дату написання акта) ОСОБА_2 , а на момент здійснення операцій ОСОБА_1 . Директор, головний бухгалтер та засновник ОСОБА_1 . Перебуває на загальній системі оподаткування. Згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма № 1 ДФ): за 4 квартал 2017 рік - 11 осіб. Згідно Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2017 рік балансова вартість основних засобів - 0 грн.

Разом з тим, на підтвердження виконання господарських операцій позивачем надано копії документів по ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП», а саме: нотаріальну заяву від 05.09.2017 про те, що ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП»; витяг №395 з реєстру платників податку на додану вартість; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.09.2017; протокол загальних зборів учасників ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» №03/09/17 від 03.09.2017; наказ про призначення директора №2 від 04.09.2017; ліцензія Державного архітектурно-будівельної інспекції України від 29.03.2017 №13-Л з переліком видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV категорії складності.

При цьому суд дотримується позиції, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших доказів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

При цьому суд звертає увагу, що ймовірні порушення податкового законодавства підприємствами-постачальниками не є підставою для позбавлення правового значення відповідних первинних та податкових документів, що видані цими постачальниками.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки доказів того, що виконані ТОВ «СПЕЦ-АЛЬЯНС ГРУП» роботи відповідають Державним будівельним нормам України, які затверджені Державним комітетом України з будівництва та архітектури, розрахунку про кількість відпрацьованого часу та ділової переписки з контрагентом про підтвердження кількості відпрацьованого часу на об`єктах, оскільки вказані документи не є первинними документами у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у свою чергу, відповідач не довів суду належними доказами, що ним вимагались від позивача такі документи, а Товариство відмовилось надати їх.

Водночас слід зазначити, що складені за результатами господарських операцій первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, такі документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Відповідно до пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування податкового кредиту за умови якщо такі первинні документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва. Такий висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках

В силу вимог наведених норм податкові накладні виписані від імені підприємства та від особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності цього підприємства, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів.

У постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 (справа № 21-421а11), від 22.09.2015 (справа № 21-887а15), від 01.12.2015 (справі № 21-3788а15), також міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

В акті перевірки та в своїх запереченнях відповідач вказує, що згідно інформації з «Єдиного реєстру судових рішень» встановлено, що контрагент позивача фігурує у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 та ч.27, ст.205 Кримінального кодексу України.

Проте, сам факт наявності порушеного кримінального провадження не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених в рамках відповідного кримінального провадження.

Отже, посилання відповідача на кримінальне провадження по вищезазначеному контрагенту, з урахуванням недоведеності взаємозв`язку цього кримінального провадження з господарською діяльністю контрагента позивача, судом визнаються безпідставними, оскільки, по-перше, в зазначених кримінальних провадженнях відсутні вироки, а по-друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

В силу положень статті 95 Кримінально процесуального кодексу України, протокол допиту, отриманий на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності вироку у кримінальних провадженнях, в рамках яких проводився допит свідків), може бути визнаний як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи.

Крім того, судом враховується, що в акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями з ТОВ «Столична перспектива плюс», або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

До того ж слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність своїх контрагентів, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №К/9901/2558718.

Таким чином, за результатом системного аналізу вимог податкового законодавства, на підставі оцінки наявних у справі доказів окремо та у їх сукупності, суд звертає увагу на те, що висновок про безтоварність господарських операцій може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до принципу офіційності контролюючий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення. У той час, як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем було надано належним чином оформлені первинні документами, та доведено, що укладений договір відповідає економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача. Остання обставина підтверджується наданими виписками з банківських рахунків позивача за спірний період, платіжними дорученнями, оборотно-садовою відомістю.

Крім того, відповідно до приписів частин першої і другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

З урахуванням наведеного в сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 № та №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За висновком суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Столична перспектива плюс» підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична перспектива плюс» задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018 № та №.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Столична перспектива плюс» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Дашавська, будинок 25, квартира 75) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 975 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 16 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська