Справа № 160/9359/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2020 року Справа № 160/9359/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.08.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у протиправній відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та не включені до загального трудового стажу періоду роботи, який складає 14 років 1 місяць 21 день;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи, який складає 14 років 1 місяць 21 день;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням її загального трудового стажу, який складає 37 років 10 місяців 1 день, з моменту її звернення з заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 25 червня 2020 року.
14.08.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 09.09.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
04.09.2020 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що трудова книжка позивача має неточності, оскільки в деяких записах не читається печатка підприємства, в результаті чого неможливо прослідкувати з якого підприємства позивач звільнена, а в деяких - відсутній запис про прийняття на роботу. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не мала права самостійно розраховувати стаж та їй потрібно уточнити позовні вимоги із зазначенням певних періодів роботи, які не враховані та мають бути враховані. На підставі викладеного у задоволенні позову просили відмовити.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького відділу обслуговування громадян ( сервісний центр) Відділу перерахунків пенсій № 2 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідачем розрахований трудовий стаж 23 роки 8 місяців 10 днів, проте не зарахований стаж 14 років 1 місяць 21 день.
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності та необґрунтованості відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Періоди, зазначені в п. 1-2, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки не можуть бути враховані до загального страхового стажу, оскільки на даті звільнення нерозбірливо поставлена печатка підприємства, в результаті чого неможливо прослідкувати з якого саме підприємства позивач звільнена.
Пункти 2-6 містять виправлення в даті прийняття на роботу, а в пунктах 11-12 відсутній запис про прийняття на роботу.
З копії трудової книжки (запис 1-2) та довідки Муніципальної бюджетної установи «Архів міста Євпаторії» від 29.10.2018 року № 2795/03-20 вбачається, що 24.09.1980 року позивачка прийнята продавцем магазину № 41 торгового об`єднання № 4 Євпаторійського курортпромторгу, запис № 382 та 19.03.1981 року звільнена за власним бажанням.
З 31.10.1990 року по 30.07.1992 року (запис 13-14 трудової книжки) позивач працювала продавцем ІІІ категорії в магазині № 90 та звільнена по переводу до державного комунального підприємства роздрібної торгівлі магазин № 234 «Канцтовари».
З 08.03.1994 року по 28.02.1995 року (запис 17-18 трудової книжки) позивач працювала продавцем другої категорії та звільнена по переводу в виробничий комерційний центр «Ленінський».
З 01.03.1995 року по 11.12.1995 року (запис 19-20 трудової книжки) позивач працювала продавцем другої категорії в магазині № 97 та звільнена за власним бажанням.
Записи трудової книжки 2-6 містять інформацію про те, що 26.03.1981 року прийнята продавцем магазинку № 66 (наказ № 118 від 26.03.1981 року) та 06.06.1985 року звільнена за власним бажанням ( наказ № 113-л від 24.06.1985 року).
Архівна довідка Муніципальної бюджетної установи «Архів міста Євпаторії» від 18.07.2017 року № 2239/03-20 містить відомості про та, що позивач працювала продавцем секції «Обув» магазину № НОМЕР_1 об`єднаної дирекції № 11 та з 06.06.1985 року звільнена за власним бажанням, у зв`язку зі зміною місця проживання»
Як посилається відповідач у відмові, в записах 11-12 трудової книжки відсутні відомості про прийняття на роботу.
Разом з тим, з трудової книжки позивача вбачається, що 22.03.1989 року вона прийнята на Дніпропетровський агрегатний завод ( наказ № 687 від 22.03.1989 року) на час відпустки жінки у зв`язку з народженням дитини, а 04.12.1989 року звільнена за власним бажанням.
Запис 10 трудової книжки позивача свідчить про те, шо вона поновлена в механо-штамповочний цех та з 07.12.1989 року переведена там же распред. 4 розряду (наказ № 3671/к від 07.12.1984 року). 04.04.1990 року позивач звільнена за власним бажання у зв`язку з доглядом за дитиною до восьми років.
Таким чином, зміст записів 8-12 трудової книжки підтверджує, що позивачка працювала на Дніпропетровському агрегатному заводу, і після звільнення була поновлена на роботі.
Крім того, факт роботи на заводі підтверджується довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, яка видана 09.07.2020 року № 198 і містить інформацію про нарахування з 22.03.1989 року по 04.04.1990 року зарплати.
З огляду на вищевикладене, відповідачем необґрунтовано відмовлено в зарахуванні періодів роботи, що вказані в записах №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .
Таким чином, доводи відповідача щодо відмови у зарахування до загального страхового стажу записів №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 з огляду на порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок є необґрунтованими, оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, і це не може бути підставою для позбавлення її права на соціальний захист.
Заперечення відповідача, щодо позовних вимог про зобов`язання включити до загального трудового стажу період роботи, який складає 14 років 1 місяць 21 день та призначити пенсію з урахуванням загального трудового стажу, який складає 37 років 10 місяців 1 день, суд вважає обґрунтованими, оскільки . виключно Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, і позивач не має права самостійно розраховувати страховий стаж роботи.
З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у протиправній відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та не включені до загального трудового стажу періодів роботи, які вказані в записах №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, які вказані в записах №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням її загального трудового стажу, включаючи записи №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , з моменту її звернення з заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 25.06.2020 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які виразилися у протиправній відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та не включені до загального трудового стажу періодів роботи, які вказані в записах №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) періоди роботи, які вказані в записах №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з урахуванням її загального трудового стажу, включаючи записи №№ 1-2, 2-6, 11-12, 13-14, 17-18, 19-20 трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , з моменту її звернення з заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 25.06.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець