Справа № 280/389/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року Справа № 280/389/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Хмарського Р.Б.,

представників відповідача Гамаюнова Д.Є., Похило С.І.,

розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Хмарського Романа Борисовича (вул. Парковий Бульвар, буд. 13, прим. 14, м. Запоріжжя, 69006), до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (55-та окрема артилерійська бригада імені генерал-полковника ОСОБА_2 , раніше в/ч пп НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
14.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Хмарського Романа Борисовича, до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (55-та окрема артилерійська бригада імені генерал-полковника ОСОБА_2 , раніше в/ч пп НОМЕР_2 ) (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ), в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання для ознайомлення позивачу всіх матеріалів проведеного службового розслідування у порядку виконання рішення суду, викладеному у виконавчому листі Запорізького окружного адміністративного суду №808/284/18 від 12.06.2018; зобов`язати відповідача внести зміни до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2018 №1885 (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України), зазначивши у ній факт отримання солдатом ВЗК військової частини польова пошта НОМЕР_2 позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми (контузії) в період з 09.07.2016 по 10.07.2016, що потягла за собою наслідки мінно-вибухової травми у вигляді акубаротравматичного ураження обох вух з пошкодженням лівої барабанної перетинки, глухотою на ліве вухо та правобічною сенсовральною приглухуватістю із сприйняттям шепітної мови 0,5 м, розмовної мови 3,0 м на праве вухо. Нейроциркуляторна дистонія за гіпертензивним типом, емоційно-лабідний розлад внеслідок перенесеної мінно-вибухової травми, акубаротравми; гіпертонічна хвороба першої стадії, при виконанні бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції, та не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного завдання собі тілесного ушкодження.

Крім того, просить: визнати поважними причини і поновити строк звернення до суду із цим позовом; призначити розгляд цього позову в порядку загального позовного провадження, стягнути з відповідача судові витрати.

Також позивачем заявлене клопотання про витребування у відповідача:

всіх матеріалів службового розслідування, проведеного у порядку виконання рішення суду, викладеному у виконавчому листі Запорізького окружного адміністративного суду №808/284/18 від 12.06.2018, включаючи акт проведення службового розслідування від 06.10.2018 та додатки до нього;

дані про особовий склад (із зазначенням прізвищ, імені, по-батькові, посад, та даних, що дозволяють зв`язатися з цими особами для виклику і допиту в суді, як свідків) гармати 152-мм третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону, яким виконувались бойові завдання у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 під командуванням сержанта Шкоди О.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09.07.2016 його було залучено до виконання бойових завдань, в результаті проведення яких позивачем отримано травму. В подальшому після лікування в різних медичних установах, за результатами огляду, проведеного військово-лікарською комісією (хірургічного профілю), позивачу було визначено діагноз, що зафіксований у відповідному свідоцтві про хворобу №2079. При цьому позивач стверджує, що обставини, зафіксовані у свідоцтві про хворобу Військово - медичного клінічного центру Південного регіону МО України № 2079 від 18.10.2016 року не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки фактичні обставини отримання позивачем вибухової травми з його слів у свідоцтві про хворобу були зафіксовані невірно. На звернення позивача до командира відповідача з проханням організувати службове розслідування за фактом отримання травми позивачем, йому було відмовлено. Не погодившись з зазначеною відмовою позивач звернувся з позовом до суду. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18 було визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ щодо не проведення службового розслідування за фактом отримання військовослужбовцем цієї частини ОСОБА_1 травми (контузії), яка одержана ним у період з 08.07.2016 по 10.07.2016 та не оформлення довідки про обставини зазначеної травми. Також зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ провести службове розслідування за фактом отримання військовослужбовцем цієї частини ОСОБА_1 травми (контузії), яка одержана ним у період з 08.07.2016 по 10.07.2016 та оформити довідку про обставини зазначеної травми. 06.10.2018 ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ видано наказ №1935 «Про результати службового розслідування», яким визначено: «Факт травмування громадянина ОСОБА_1 під час виконання завдань у період та з 09.07.2016 по 10.07.2016 не підтверджується, так як свідки стверджують, що скарг на стан здоров`я у колишнього військовослужбовця в зоні проведення антитерористичної операції не було, вогнева задача виконувалась одна і в одному напрямку по 4 постріли з коленої гармати. Враховуючі дані факти, оформлення і видача довідки про обставини зазначеної травми на запит громадянина ОСОБА_1 не можливо». 16.11.2018 ТВО командира відповідача ОСОБА_3 підписано довідку №1885 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у якій зазначено «За результатами службового розслідування (акт від 06.10.2018) факт травмування солдата ВЗК ОСОБА_1 02.02.1987 під час виконання завдань у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 не підтверджено». Проте з матеріалами службового розслідування позивача ознайомлено не було. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та не погоджуючись з висновками довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2018 №1885 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 20.01.2020 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою від 28.01.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 25.02.2020, у відповідача витребувані:

всі матеріали службового розслідування, проведеного у порядку виконання рішення суду, викладеному у виконавчому листі Запорізького окружного адміністративного суду №808/284/18 від 12.06.2018, включаючи акт проведення службового розслідування від 06.10.2018 та додатки до нього;

дані про особовий склад (із зазначенням прізвищ, імені, по-батькові, посад, та даних, що дозволяють зв`язатися з цими особами для виклику і допиту в суді, як свідків) гармати 152-мм третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону, яким виконувались бойові завдання у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 під командуванням сержанта Шкоди О.

19.02.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, до якого додані матеріали службового розслідування, дані про особовий склад гармати 152-мм третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону, яким виконувались бойові завдання у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 під командуванням сержанта Шкоди О. суду не надані.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ проведено службове розслідування стосовно отримання травми (контузії) громадянином ОСОБА_1 . В ході розслідування був складений акт від 06.10.2018 в якому зазначено, що до командування військової частини звернувся позивач з запитом на проведення службового розслідування за фактом отримання ним травми (контузії), що була завдана в зоні проведення антитерористичної операції в ході виконання бойового завдання, у період з 08.07.2016 по 10.07.2016. Розслідуванням встановлено, що з 9 на 10 липня 2016 року солдат ОСОБА_1 у складі чергової батареї убув на чергування. Після чергування військовослужбовці повернулися до місця несення служби до населеного пункту Карлівка, де солдат ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою на що йому дали знеболювальне. На чергуванні, в ту ніч із солдатом ОСОБА_1 були: старший лейтенант ОСОБА_4 молодший сержант «Шкода», водій «Ренат» та солдат « ОСОБА_5 ». Розслідуванням встановлено, що з 09 по 10 липня 2016 року позивач знаходився в складі батареї на бойовому чергуванні. Близько 21.00 годині 3 гаубична артилерійська батарея зайняла вогневу позицію та по команді старшого начальника відкрила вогонь з кожної гармати по 4 снаряди в одному напрямку. Закінчивши стрільбу, батарея залишила район вогневих позицій та повернулась в район чергування. Солдат ОСОБА_1 був у розрахунку 2 гармати, а молодший лейтенант ОСОБА_6 у розрахунку 3 гармати. Ні після виконання стрільби, ні пізніше у районі чергування батареї та після виходу у район зосередження молодший лейтенант ОСОБА_6 жодного разу не почув від солдата ОСОБА_1 скарг па стан здоров`я, спричинених будь-чим, в тому числі стрільбою з гармати. Тобто, за час проходження військової служби позивач травми (контузії) не отримував. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

25.02.2020 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить відкласти підготовче засідання, зобов`язавши відповідача усунути допущені ним недоліки при поданні витребуваних судом доказів та даних.

Також у відповіді на відзив було зазначено, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву жодним чином не зазначає, яким чином і коли ним встановлювались обставини отримання позивачем травми (контузії), внаслідок якої останнього було госпіталізовано 11 липня 2016 року у медичний заклад, а в подальшому звільнено з військової служби за станом здоров`я.

У підготовче засідання представник відповідача не прибув.

Ухвалою від 25.02.2020 підготовче засідання було відкладене на 16.03.2020, витребувані у відповідача дані про особовий склад (із зазначенням прізвищ, імені, по-батькові, посад, та даних, що дозволяють зв`язатися з цими особами для виклику і допиту в суді, як свідків) гармати 152-мм третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону, яким виконувались бойові завдання у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 під командуванням сержанта Шкоди О.

04.03.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення.

В запереченнях зазначено, що факти та обставини події які трапилися фіксуються в акті службового розслідування на підставі наявних документів а не у відзиві на позовну заяву. Також відповідач посилається на те, що в підрозділах облік військовослужбовців які б в конкретний день або період займали штатні посади не передбачений, а тому не ведеться. Отже, встановити повний склад підрозділу в якому проходив службу позивач під час отримання ним травми (поранення, контузії) не має можливості. Натомість є штат військової частини, де відображаються посади та данні на військовослужбовців які їх займають, цей штат представляє собою таблицю з посадами, в якій військовослужбовці займають посади. Відповідно до наказу СБУ «Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», від 12.08.2005 №440, штат військової частини - відомчий нормативний документ, що визначає її склад, організаційну структуру, чисельність особового складу і кількість основного озброєння та військової техніки. Тобто штат військової частини є таємним документом. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

11.03.2020 від відповідача до суду надійшли пояснення щодо неможливості встановлення даних, витребуваних судом. В поясненнях відповідач також посилається на те, що штат військової частини є таємним документом.

16.03.2020 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги викладені в такій редакції:

зобов`язати відповідача внести зміни до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2018 №1885 (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України), зазначивши у ній факт отримання солдатом ВЗК військової частини польова пошта НОМЕР_2 позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 09.07.2016 по 10.07.2016, в районі населеного пункту Карлівка Мар`їнського району Донецької області травми (контузії), в зоні проведення антитерористичної операції, при виконання бойового завдання, що не пов`язана з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Обґрунтування заявлених вимог залишилися незмінними.

16.03.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання, проти якого представник відповідача не заперечив, про відкладення підготовчого засідання, обґрунтоване необхідністю здобути позивачу дані про свідків очевидців події травми.

Ухвалою від 16.03.2020 було продовжено строк підготовчого провадження до 28.04.2020, підготовче засідання відкладене на 13.04.2020.

14.04.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про допит в якості свідків, позивача, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу обставин щодо яких заявлений позов. Проти зазначеного клопотання представник відповідача не заперечив.

Також від представника позивача 14.04.2020 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності сторони позивача, задовольнити клопотання позивача про допит свідків та призначити справу до судового розгляду.

У зв`язку із перебуванням судді в період з 13.04.2020 по 27.04.2020 у відпустці 13.04.2020 підготовче засідання не відбулось та було призначене на 07.05.2020.

07.05.2020 представниками сторін були подані клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.05.2020 було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.06.2020, викликано в судове засідання в якості свідка, в тому числі ОСОБА_10 .

У судовому засіданні, 03.06.2020, свідок ОСОБА_1 (позивач) пояснив суду, що 08 липня 2016 року командир ОСОБА_10 залучив його до виконання служивих обов`язків, і в ніч з 09 на 10 липня 2016 року третя гаубична артилерійська батарея відповідача, включаючи позивача, в плановому порядку вийшла на бойові позиції у східному напрямку для виконання бойових завдань. Завдання виконувалось у складі двох гармат. Позивач був номером обслуги гармати 152-мм під командуванням сержанта Шкоди О., також зі ними були військовослужбовці з позивними « ОСОБА_11 », « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 ». Під час виконання стрільб, за наказом командира гармати, до обов`язків позивача, зокрема входило забезпечення подавання снарядів до гармати військовослужбовцю з позивним « ОСОБА_13 », який виконував обов`язки навідника гармати, а потім забирання відпрацьованих гільз після пострілу гармати. Позивач не помітив швидкісної зміни кута гармати для виконання наступного пострілу і, намагаючись виконати щойно отриманий наказ командира гармати Шкоди О. «зібрати гільзи», зайшов за заслон гармати, але відразу ж після його наближення відбувся постріл гармати, внаслідок якого позивач відчув різкій біль в голові, дзвін у вухах та майже втратив слух. Після того, як розрахунок гармати закінчив роботу по цілях, третя гаубична артилерійська батарея відповідача на світанку 10 липня 2016 року повернулась до свого місця розташування у н.п. Карлівка. По прибуттю позивач звернувся до своїх безпосередніх командирів - ОСОБА_14 і ОСОБА_10 зі скаргами на погане самопочуття але вони повідомили позивачу, що штатних військових медиків відповідача зараз немає на місці та дали йому знеболюючу таблетку. Після вживання таблетки позивач зміг заснути, але після пробудження знов відчув сильний головний біль та глухоту. 11 липня 2016 року позивач за наказом командування був направлений до пункту постійної дислокації відповідача, за адресою: АДРЕСА_3 . По прибуттю у пункту постійної дислокації відповідача, 11 липня 2016 року, позивача спрямували до відділу кадрів, де його зустріла прапорщик ОСОБА_15 , яка після перевірки його особових документів повідомила позивачу, що недоліків у підписаному ним раніше контракті немає, після чого ОСОБА_1 дозволили до наступного ранку з`їздити додому. 11 липня 2017 року ОСОБА_8 на своєму автомобілі привіз ОСОБА_1 з пункту постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ до дому, де їх зустріла його дружина - ОСОБА_9 . Але після приїзду позивача додому, його самопочуття різко погіршилось, у нього піднявся кров`яний тиск, у зв`язку з чим дружина ОСОБА_9 вимушена була викликати для нього швидку медичну допомогу. 11 липня 2016 року позивач був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги в приймальне відділення КУ «Центральна клінічна лікарня №4 Заводського району», де був оглянутий черговим лікарем. Згодом позивача було переведено у військовий госпіталь. З 12 по 27 липня 2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Запорізькому військовому госпіталі (військова частина НОМЕР_3 ). 29 вересня 2016 року позивача було направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України (м. Одеса), де він перебував на обстеженні та лікуванні близько трьох тижнів. За результатами огляду позивачу було поставлено діагноз, що його захворювання було спричинене мінно-вибуховою травмою.

У даному судовому засіданні також було заслухано свідків, залучених за клопотанням позивача, а саме його дружину ОСОБА_9 та батька дружини ОСОБА_8 , які підтвердили пояснення позивача стосовно його стану здоров`я в день повернення позивача 11.07.2016 з місця несення служби (виконання бойових завдань) до пункту постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ у м.Запоріжжі, та необхідності викликати швидку допомогу у зв`язку погіршенням стану здоров`я, внаслідок чого позивача було госпіталізовано.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надала свідчення, що у 2015 році вона була призначена відповідальною по здійсненню контролю щодо наявності особового складу 1-го гаубичного дивізіону, так як дивізіон знаходився в зоні АТО. В її обов`язки входив контроль особового складу, а саме його перебування в зоні проведення антитерористичної операції або в інших містах, в тому числі знаходження військовослужбовців у відрядження, на лікарняному у відпустці тощо. Дійсно з 16.06.2016 по 11.07.2016 позивач знаходився в зоні АТО. Щодо обставин отримання травми ОСОБА_1 їй нічого невідомо. Безпосередньо її позивач про це не інформував.

У судове засідання 03.06.2020 свідок ОСОБА_10 не прибув.

У судовому засіданні представником відповідача було повідомлено про те, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.01.2020 №8 капітан ОСОБА_10 , начальник штабу першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону військової частини, відряджений з метою підвищення кваліфікації до Національного університету оборони України імені Івана Черняхівського м. Київ. Станом на дату судового засідання свідок не повернувся до місця проходження служби до ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ.

У судовому засіданні оголошено перерву до 02.07.2020.

Ухвалою від 03.06.2020 у судове засідання був викликаний у якості свідка ОСОБА_10 .

Станом на 02.07.2020 повістка про виклик свідка не вручена ОСОБА_10 , поштове відправлення, яке надсилалось в адресу цієї особи, повернулось до суду буз вручення свідку із позначкою пошти адресат відсутній за вказаною адресою.

02.07.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про виклик свідка. Просить викликати в якості свідка ОСОБА_17 , колишнього солдата військової служби за контрактом, який може повідомити обставини отримання позивачем травми. Зазначає, що інформація щодо місцезнаходження цієї особи стала відома представнику позивача лише після її отримання від відповідача. Просить здійснити виклик цієї особи у судове засідання через Василівський РВК Запорізької області, що розташований: Запорізька область, м. Василівка, вул. Соборна, буд. 20. Також просить розглянути це клопотання без участі позивача та його представника.

Представник відповідача не заперечив проти цього клопотання представника позивача.

Ухвалою від 02.07.2020 судове засідання відкладено до 21.07.2020. Також викликано у судове засідання, в якості свідка капітана ОСОБА_10 , начальник штабу першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону військової частини.

Протокольною ухвалою суду від 21.07.2020 в судовому засіданні оголошена перерва до 28.07.2020. Також, задоволено клопотання представника позивача про відмову у виклику та допиті у якості свідка ОСОБА_17 . Повторно викликано в якості свідка ОСОБА_10 , який не зміг з`явитися в судове засідання 21.07.2020, в зв`язку з перебуванням у відпустці.

У судовому засіданні, 28.07.2020, свідок ОСОБА_10 надав суду свідчення в яких зазначив, що на наступний день після приїзду з зони АТО в район зосередження (Карлівка) ОСОБА_18 звернувся до нього з питанням щодо направлення його до госпіталя. Після чого ОСОБА_10 направив позивача до зазначеної медичної установи. Через два дні після чого позивач відбув до місця постійної дислокації військової частини до м.Запоріжжя. Через день після цього ОСОБА_19 дізнався, що позивач опинився в госпіталі. ОСОБА_19 зв`язався з позивачем і в телефонній розмові останній розповів, що біля дому йому стало зле, він втратив свідомість і місцеві (або родичі) викликали йому швидку, на теперішній час він знаходиться в медичному закладі на лікуванні. Позивач за присутності ОСОБА_19 більше в підрозділ не повертався, увесь час знаходився в госпіталях на лікуванні. Після направлення ОСОБА_18 до госпіталя він більше до бойових завдань не залучався. Під час виконання бойових завдань позивач на самопочуття не скаржився і при зверненні щодо направлення його до госпіталю ОСОБА_18 не посилався на отримання будь-яких травм під час виконання бойового завдання. За весь час проходження служби ОСОБА_19 він не стикався з випадками контузії військовослужбовців під час ведення стрільб гарматами, хоча теоретично не виключає таку можливість.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представники відповідача проти заявлених вимог заперечили, з підстав викладених у відзиві.

28.07.2020, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що у січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ в якому позивач просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність командування ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ, щодо непроведення службового розслідування за фактом отримання військовослужбовцем цієї частини ОСОБА_1 травми (контузії), яка одержана під час ведення бойових дій, в ході участі в антитерористичній операції, в особливий період, складання відповідного акту службового розслідування і оформлення довідки про обставини травми.

-встановити обставини отримання ОСОБА_1 травми, а саме: військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ніч з 9 на 10 липня 2016 року одержав травму (контузію), що потягла за собою в подальшому професійне захворювання (наслідки мінно-вибухової травми у вигляді акубаротравматичного ураження обох вух з пошкодженням лівої барабанної перетинки, глухотою на ліве вухо та правобічною сенсовральною приглухуватістю зі сприйняттям шепітної мови 0.5 м, розмовної мови 3.0 м на праве вухо, нейроциркуляторну дистонію за гіпертензивним типом, емоційно-лабільний розлад внаслідок перенесеної мінно-вибухової травми, акубаротравми, гіпертонічну хворобу першої стадії), при виконанні бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції, в особливий період, під час захисту Батьківщини у складі діючої армії, без ознак сп`яніння.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ щодо не проведення службового розслідування за фактом отримання військовослужбовцем цієї частини ОСОБА_1 травми (контузії), яка одержана ним у період з 08.07.2016 по 10.07.2016 та не оформлення довідки про обставини зазначеної травми. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ провести службове розслідування за фактом отримання військовослужбовцем цієї частини ОСОБА_1 травми (контузії), яка одержана ним у період з 08.07.2016 по 10.07.2016 та оформити довідку про обставини зазначеної травми.

Зазначене рішення набрало законної сили 24.07.2018.

Також, 17.09.2018 судом, на примусове виконання рішення по справі №808/284/18, видано виконавчий лист.

На виконання зазначеного рішення суду посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ проведено службове розслідування стосовно отримання травми (контузії) громадянином ОСОБА_1 . За результатами розслідування був складений акт від 06.10.2018, у висновках якого зазначено, що: «матеріалів службового розслідування, підтвердити факт травмування громадянина ОСОБА_1 під час виконання завдань у період та з 09.07.2016 року по 10.07.2016 року не є можливо, так як свідки стверджують, що скарг на стан здоров`я у колишнього військовослужбовця в зоні проведення антитерористичної операції не було, вогнева задача виконувалася одна і в одному напрямку. Враховуючи дані факти оформлення і видача довідки про обставини зазначеної травми на запит громадянина ОСОБА_1 не можливо» (а.с. 44-47).

06 жовтня 2018 року ТВО командира відповідача видано наказ №1935 «Про результати службового розслідування», в якому зазначено, що: «Факт травмування громадянина ОСОБА_1 під час виконання завдань у період та з 09.07.2016 року по 10.07.2016 не підтверджується, так як свідки стверджують, що скарг на стан здоров`я у колишнього військовослужбовця в зоні проведення антитерористичної операції не було, вогнева задача виконувалась одна і в одному напрямку по 4 постріли з коленої гармати. Враховуючі дані факти, оформлення і видача довідки про обставини зазначеної травми на запит громадянина ОСОБА_1 не можливо» (а.с. 42).

16 листопада 2018 року ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ Паровим І.В. підписано довідку №1885 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у якій зазначено «За результатами службового розслідування (акт від 06.10.2018) факт травмування солдата ВЗК ОСОБА_1 02.02.1987 під час виконання завдань у період з 09.07.2016 по 10.07.2016 не підтверджено» (а.с. 48).

05 березня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив:

- ознайомити ОСОБА_18 у присутності його адвоката Хмарського Р.Б. з матеріалами службового розслідування;

- видати позивачу довідки про обставини травми,

Про результати розгляду цієї заяви просив інформувати його письмово у встановлений законом строк (а.с. 39).

У відповідь на заяву ОСОБА_18 відповідач, листом від 05.04.2019 за №1929, повідомив, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року справа №808/284/18 в ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ проведено службове розслідування щодо отримання ОСОБА_1 травми у період з 08.07.2016 по 10.07.2016. За результатами службового розслідував виданий наказ командира ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ №1935 від 06.10.2018. Пунктом 5 вищезазначеного наказу визначено: «З наказом про результати службового розслідування ознайомити всіх зацікавлених осіб, а громадянина ОСОБА_1 повідомити письмово за адресою його мешкання».

На виконання пункту 5 наказу матеріали службового розслідування: витяг з наказу та акту, направлені за адресою мешкання ОСОБА_1 за вих. №5063 від 02.11.2018.

Довідка про обставини травми №1885 від 16.11.2018 року стосовно ОСОБА_1 направлена на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ТУЮ у Запорізької області ВП 57269131 від 20.09.2018.

Також позивачу були повторно направлені матеріали службового розслідування для ознайомлення (а.с. 40).

Не погодившись з висновками службового розслідування позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є зобов`язання відповідача внести зміни до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16.11.2018 №1885, яка була видана на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18, яке набрало законної сили.

Те що службове розслідування, за результатами якого була винесена спірна довідка, було проведено на виконання рішення суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18 підтверджує відповідач в листі від 05.04.2019 №1929 (а.с. 40).

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно зі ч. 1 ст. 325, ст.370 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання (неналежного виконання) рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз. 1 пп.3.2 п.3 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з положеннями ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та Кодекс адміністративного судочинства України

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Суд зауважує, що законодавством встановлено відповідний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які не було вчинено позивачем. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а навпаки створює новий спір, який пов`язаний з іншим спором, який вирішений судовим рішенням однак його виконання не є завершеним.

Отже, в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.

Крім того, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, щодо встановлення обставин отримання травми, які були встановлені за результатами проведеного службового розслідування, на виконання рішення суду від 12.06.2018 по справі №808/284/18.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.13 ч.1 cт. 5 Закону України «Про судовий збір», питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Хмарського Романа Борисовича (вул. Парковий Бульвар, буд. 13, прим. 14, м. Запоріжжя, 69006), до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (55-та окрема артилерійська бригада імені генерал-полковника Василя Петрова, раніше в/ч пп НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «15» вересня 2020 року.

Суддя Р.В. Кисіль