Справа № 420/3638/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3638/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

за участю секретаря Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» звернулося до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо вимогах в проведенні обстеження приміщень ТОВ «Трес Сіті»; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.04.2020 №№ , ; зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяви про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «Трес Сіті» у розмірі 54 783 363 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Трес Сіті» було отримано лист ГУ ДПС в Одеській області № 53/15-32-10-03-37, яким товариство повідомлено про те, що у зв`язку із проведенням позапланової виїзної документальної перевірки та на підставі пп.16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПКУ контролюючий орган вимагає станом на 27.02.2020 призначити інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей та залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_1 та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_2 до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомити з графіком проведення інвентаризації, а також ознайомити представників ГУ ДПС в Одеській області головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_1 та головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_2 , з наказом про призначення інвентаризації у ході перевірки не пізніше 27.02.2020. Позивач зазначає, що присутність співробітників контролюючого органу, зокрема ГУ ДПС в Одеській області при проведенні інвентаризації не є обов`язковою та може бути проведена без участі останнього, а тому вказані вимоги контролюючого органу, викладені у листі від 23.03.2020 № 53/15-32-10-03-37 є протиправними. Крім того, позивач зазначає, що в періоді з 24.02.2020 по 28.02.2020 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Трес Сіті» з питань законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис гривень та визначеного у додатку 3 до декларації з ПДВ за січень 2020 , за результатом якої було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що на виконання вимог п. 44.5 ст. 44 ПК України ТОВ «Трес Сіті» 18.03.2020 звернулося до ГУ ДПС в Одеській області із повідомленням про втрату документів, додавши відповідне повідомлення Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області, яким підтверджується факт втрати підприємством документів за період з 20.11.2019, що мало б слугувати підставою для зупинення проведення перевірки до відновлення втрачених документів на термін до 90 календарних днів. Однак всупереч вимогам ПКУ відповідачем безпідставно позбавлено Товариство права на бюджетне відшкодування ПДВ за декларацію, поданою за січень 2020 р. Товариством вживалися усі необхідні заходи задля відновлення втрачених документів, про що додатково в усному порядку повідомлялось службових осіб контролюючого органу, проте це не було взято до уваги службовими особами, які здійснювали перевірку, що виразилось у порушенні права позивача на відновлення втрачених документів та, як наслідок, прийняття протиправних податкових повідомлень-рішень. В той же час позивач наголошує, що ним правомірно було сформовано податковий кредит, а висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам. Під час документальної позапланової виїзної перевірки Товариства службовими особами ГУ ДПС в Одеській області допущено низку грубих порушень законодавства, в результаті чого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 27.04.2020 №№ , . При цьому, обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника кореспондується та прямо пов`язаний з моментом узгодження суми, а саме з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим позивач просить внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «Трес Сіті» у розмірі 54 783 363 грн.

Ухвалою судді від 12.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.08.2020 до суду засобами електронного зв`язку від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що контролюючий орган вправі вимагати включити посадову особи органу до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігача. Крім того, відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки оригінали первинних документів, які є підставою для нарахування від`ємного значення з ПДВ, яке у подальшому було заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок підприємства по декларації з ПДВ за грудень 2019 року посадовими особами ТОВ «Трес Сіті» не надано, у зв`язку з чим посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області були складені відповідні акти, а тому, на думку відповідача,висновки акту перевірки є правомірними, а винесені податкові повідомлення-рішення такими, що відповідають нормам чинного законодавства, тому підстави для їх скасування відсутні. Крім того, ГУ ДПС в Одеській області не є адміністратором Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, формування якого здійснюється автоматично на підставі баз даних ДПС та Казначейства.

Ухвалою від 31.08.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених у позові підстав підтримав та просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 20.03.2020 № 1273, на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ співробітниками податкового управління проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «Трес Сіті» з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч грн та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за січень 2020 року, за результатами якої складено акт від 03.04.2020 № 388/15-32-04-02/43355032.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Трес Сіті» пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 абз. «б», «в», п. 200.4 ст. 200, п. 201.14 ст. 201 ПКУ, в результаті чого Товариством занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що призвело до завищення від`ємного значення (р. 19 декларації з ПДВ) з ПДВ за січень 2020 у розмірі 56 321 463 грн, що відповідно призвело до завищення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2020 р.) у розмірі 54 783 363 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації з ПДВ) за січень 2020 у розмірі 1 538 100 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.04.2020:

№ , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації з ПДВ) за січень 2020 в сумі 1 538 100 грн;

№ , яким зменшено в декларації № , дата реєстрації в контролюючому органі 19.02.2020, звітній період січень 2020 , суму бюджетного відшкодування, задекларовану на рахунок платника у банку, в розмірі 54 783 363 грн та застосовано фінансові санкції (штраф) у розмірі 13 695 841 грн.

Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішення, ТОВ «Трес Сіті» звернулось за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, листом від 23.03.2020 № 53/15-32-10-03-37 ГУ ДПС в Одеській області просило ТОВ «Трес Сіті» призначити інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей та залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_1 , головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_2 до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомити з графіком проведення інвентаризації, а також ознайомити представників ГУ ДПС в Одеській області головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_1 , головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ОСОБА_2 , з наказом про призначення інвентаризації у ході перевірки не пізніше 25.03.2020.

У відповідь ТОВ «Трес Сіті» листом від 23.03.2020 № 907-03 повідомило головного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_2 , що присутність співробітника контролюючого органу при проведенні інвентаризації не є обов`язковою, а сама інвентаризація може бути проведена без участі останнього. Додаткового повідомлено, що для зберігання товарно-матеріальних цінностей у Товариства в наявності є орендоване складське приміщення площею 800 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому відповідно до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на усій території України установлено карантин, а фахівці МОЗ України рекомендують на період карантину максимально обмежити проведення зібрань, які передбачають присутність людей та по змозі відкладати такі. У зв`язку із цим ТОВ «Трес Сіті» готове сприяти контролюючому органу у виконанні ним обов`язків після спливу карантину.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.21 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок призначення та проведення документальної позапланової перевірки визначений ст.78 ПК України.

Відповідно до п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків, серед іншого, зобов`язаний: виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Згідно з п. 4 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 за № 879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 за № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Таким чином, за приписами чинного нормативного врегулювання спірних правовідносин присутність посадових осіб відповідного органу при проведенні інвентаризації не є обов`язковою; інвентаризація може бути проведена і за відсутності посадових осіб контролюючого органу, проте така вимога не суперечить вищенаведеним положенням чинного законодавства.

Відтак, дії службових осіб Головного управління ДПС в Одеській області щодо викладення у листі від 23.03.2020 № 53/15-32-10-03-37 прохання залучити головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_1 , головного державного ревізора-інспектора сектору погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області ОСОБА_2 до складу комісії по проведенню інвентаризації в якості спостерігачів та ознайомлення їх із графіком проведення інвентаризації не суперечать положенням чинного законодавства, а тому адміністративний позов в цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Згідно з поданою ТОВ «Трес Сіті» до ГУ ДПС в Одеській області декларацією з ПДВ за січень 2020 року від 19.02.2020 № з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість розрахунком бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до декларації з ПДВ) сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку відображена у рядку 20.2.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, нарахованою за попередні звітні (податкові) періоди, у загальній сумі 54 783 363 грн. Також в р. 20.3 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» зазначено суму 1 538 100 грн.

Згідно з п. 3.15 акту перевірки від 03.04.2020 № 388/15-32-04-02/43355032 директору ТОВ «Трес Сіті» ОСОБА_3 23.03.2020 вручено запит про надання оригіналів документів та призначення (проведення) інвентаризації основних засобів та товарно-матеріальних цінностей щодо наявності залишків ТМЦ на складі, які є підставою для нарахування від`ємного значення з ПДВ, яке у подальшому було заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок Товариства по декларації з ПДВ за січень 2020

Як убачається з акту перевірки, в ході проведення перевірки оригінали (засвідчені копії) первинних документів, які є підставою для нарахування від`ємного значення з ПДВ, яке у подальшому було заявлено до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок підприємства по декларації з ПДВ за січень 2020 посадовими / уповноваженими особами ТОВ «Трес Сіті» не надано; посадовими особами ТОВ «Трес Сіті» інформація про втрату оригіналів первинних документів не надавалась, у зв`язку із чим складено акти про ненадання документів від 24.093.2020 № 199/15-32-04-02, від 25.03.2020 № 207/15-32-04-02, від 26.03.2020 № 212/15-32-04-02, від 27.03.2020 № 214/15-32-04-02.

Однак із пояснень представника позивача вбачається, що під час проведення перевірки посадові особи ТОВ «Трес Сіті» звертали увагу перевіряючих на те, що 18.03.2020 ТОВ «Трес Сіті» було втрачено документи фінансово-господарської діяльності та встановити їх місцезнаходження не представляється можливим, з приводу чого підприємство звернулось до правоохоронних органів.

Вказані обставини також знайшли своє підтвердження в ході офіційного з`ясування обставин у справі. Так, листом від 18.03.2020 (т.І, а.с. 85-86) ТОВ «Трес Сіті» відповідно до п. 44.5 ст. 44 ПК України повідомило ГУ ДПС в Одеській області про втрату документів з одночасним наданням підтвердженням втрати, а саме додавши заяву, яка була подана до Приморського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області про втрату документів.

У зв`язку із запровадженням в країні карантинних заходів, вищезазначене повідомлення направлено на адресу ГУ ДПС в Одеській області засобами служби кур`єрської доставки (ODS048-№ 5124691) та вручено уповноваженій особі Управління. В судовому засіданні представник відповідача отримання податковим органом вищезазначеного повідомлення підтвердив та пояснив, що в ході перевірки зазначена обставина була відома перевіряючим, однак не взята до уваги останніми через те, що всупереч вимогам пункту 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, до повідомлення не було додано наказу керівництва Товариства про призначення комісії для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Однак суд оцінює критично вказані представником відповідача підстави для неврахування та фактичного ігнорування повідомлення платника податків про втрату документів згідно з п. 44.5 ст. 44 ПКУ.

Так, зазначене Положення № 88 встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Останнім не зобов`язано платників податків доводити до відома контролюючого (податкового органу) наказ керівництва про призначення комісії для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

На відміну від п. 44.5 ст. 44 ПК України, яким платнику податків встановлено обов`язок письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку, що й було зроблено позивачем за встановлених судом обставин.

Згідно листа Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області від 31.03.2020 № 36/ЕО-14495, розгляд заяви ТОВ «Трес Сіті» щодо втрати документів від 18.03.2020, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Приморського ВП у місті Одесі ГУ НП в Одеській області за № 14496 було проведено працівниками Приморського відділу поліції. В ході проведення перевірки за вказаними матеріалами було проведено низку заходів, які були спрямовані на встановлення місця знаходження втрачених документів, зокрема: вантажно-митних декларацій, міжнародних контрактів, договорів, договорів постачання, інвойсів, документів ведення складського опису, установчих документів, податкових накладних, прибуткових касових накладних, банківських виписок та інших документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Трес Сіті» за період з 20.11.2019, однак встановити місцезнаходження зазначених документів не надалось можливим.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується як об`єктивна неможливість ТОВ «Трес Сіті» надати всі необхідні для проведення перевірки документи через їх втрату, так і виконання ТОВ «Трес Сіті» вимог п. 44.5 ст. 44 ПК України щодо письмового повідомлення контролюючого органу про подію (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів).

Відповідно до п. 1.2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року № 22, за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку, терміни проведення документальної планової або позапланової перевірки платника податків можуть бути перенесені у випадках та на строк, які визначені пунктом 44.5 статті 44 та пунктом 85.9 статті 85 Кодексу. Про перенесення термінів проведення перевірки видається відповідний наказ із зазначенням строку та обставин, що спричинили таке перенесення, копія якого вручається платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам) під підпис або надсилається у порядку, передбаченому статтею 42 Кодексу.

Такий наказ видається на підставі складеного посадовими особами податкового органу акта довільної форми, в якому зафіксовано документально підтверджені факти, що призвели до неможливості проведення перевірки у терміни, вказані у направленні та наказі.

При цьому, податковий орган, який здійснює (очолює) перевірку, забезпечує оформлення документів та вжиття заходів у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.7 пункту 1.4 розділу I Методичних рекомендацій.

Однак всупереч вищезазначених Методичних рекомендацій перевіряючими не було складено Акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Трес Сіті» та, не зважаючи на втрату позивачем документів та неможливість їх надання до перевірки з відповідним обґрунтуванням, оформлено результат перевірки шляхом складання акту від 03.04.2020 № 388/15-32-04-02/43355032 про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Трес Сіті» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за січень 2020 року, на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, право платника на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

З огляду на зазначене суд не погоджується з доводами відповідача про те, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Трес Сіті» була проведена відповідно до чинного законодавства України, оскільки існували законодавчо встановлені підстави для перенесення термінів її проведення.

Відповідно до пп.16.1.12 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 , та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995 , первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об`єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, на підтвердження господарської діяльності ТОВ «Трес Сіті» надано до суду відновлену первинну документацію по взаємовідносинам із контрагентами ТОВ «Лімо Софт» (43096377), ТОВ «МПО Рітейл» (42578450), ТОВ «Скай Екс» (43155662), ТОВ «Юніал Про» (43272653).

Зокрема, на підставі Договору поставки від 08.01.2020 №1/08-ЛС, укладеного між TOB «Трес Сіті» та ТОВ «Лімо Софт», позивачем протягом січня 2020 р. було придбано товар на загальну суму 12 915 005,89 грн (у тому числі ПДВ 2 152 500,98 грн). Дані господарські операції підтверджуються: видатковими накладними (№ ЛС-0000001 від 03.01.2020, № ЛС-0000002 від № ЛС-0000003 від 09.01.2020, № ЛС-0000004 від 10.01.2020, № ЛС-0000005 від № ЛС-0000006 від 10.01.2020, № ЛС-0000007 від 14.01.2020, № ЛС-0000008 від 15.01.2020); платіжними дорученнями (№ 16 від 09.01.2020, №18 від 09.01.2020, № 28 від №30 від 10.01.2020, №35 від 10.01.2020, № 41 від 14.01.2020, №43 від 14.01.2020, № 49 від 14.01.2020, № 56 від 16.01.2020, № 74 від 22.01.2020, №76 від 23.01.2020); податковими накладними (№1 від 03.01.2020 р,№2 від 09.01.2020, №3 від №4 від 10.01.2020, № 5 від 10.01.2020 р, №6 від 10.01.2020 , №7 від 14.01.2020, №8 від 15.01.2020).

На підставі договору поставки від 08.01.2020 № Тр-080120, укладеного між ТОВ «Трес Сіті» та ТОВ «МПО Рітейл», позивачем протягом січня 2020 було придбано товар на загальну суму 15 123 877,55 грн (у тому числі ПДВ 2 520 646,26 грн). Дані господарські операції підтверджуються: видатковими накладними (№МП-0000001 від 03.01.2020, № МП-0000002 від 03.01.2020, № МП-0000003 від 03.01.2020, № МП-0000004 від 03.01.2020, № МП-0000005 від 03.01.2020, № МП-0000006 від 09.01.2020, № МП-0000007 від 09.01.2020, № МП- 0000008 від 09.01.2020, № МП-0000009 від 10.01.2020, № МП-0000010 від 11.01.2020, № МП-0000011 від 13.01.2020, №МП-0000012 від 14.01.2020, № МП-0000013 від 15.01.2020); платіжними дорученнями (№ 32 від 10.01.2020, № 44 від 14.01.2020, № 45 від 14.01.2020, № 48 від 14.01.2020, №78 від 23.01.2020, №79 від 23.01.2020); податковими накладними (№1 від 03.01.2020, № 2 від 03.01.2020, № 3 від 03.01.2020, №4 від 03.01.2020, № 5 від 03.01.2020, № 6 від 09.01.2020, № 7 від 09.01.2020, № 8 від 09.01.2020, № 9 від 10.01.2020, № 10 від 11.01.2020, № 11 від 13.01.2020, № 12 від 14.01.2020, № 13 від 15.01.2020).

На підставі договору поставки від 03.01.2020 NьTp-0301/19, укладеного між ТОВ «Трес Сіті» та ТОВ «Скай Екс», позивачем протягом січня 2020 було придбано товар на загальну суму 8 543 548,20 грн (у тому числі ПДВ 1 423 924,70 грн). Дані господарські операції підтверджуються: видатковими накладними (№ СЕ-0000001 від 08.01.2020, № СЕ-0000002 від 13.01.2020, № СЕ-0000003 від 13.01.2020, № СЕ-0000004 від 13.01.2020, № СЕ-0000005 від 13.01.2020, № СЕ-0000006 від 13.01.2020, № СЕ-0000007 від 10.01.2020); платіжними дорученнями (№ 12 від 08.01.2020, №22 від 09.01.2020, № 42 від 14.01.2020, № 53 від 16.01.2020, № 60 від 17.01.2020, № 72 від 21.01.2020, № 80 від 23.01.2020, № 81 від 24.01.2020); податковими накладними (№ 1 від 08.01.2020, № 2 від 09.01.2020, № 3 від 10.01.2020 № 4 від 13.01.2020, №5 від 13.01.2020, № 6 від 13.01.2020, № 7 від 13.01.2020).

На підставі договору поставки від 16.12.2019 №1/16, укладеного між TOB «Трес Сіті» та ТОВ «Юніал Про», позивачем протягом січня 2020 було придбано товар на загальну суму 10 688 705,49 грн. (у тому числі ПДВ 1 781 450,91 грн). Дані господарські операції підтверджуються: видатковими накладними (№ ЮС-0000001 від 03.01.2020, № ЮС-0000002 від 03.01.2020, № ЮС-0000003 від 03.01.2020, № ЮС-0000004 від 11.01.2020, № ЮС-0000005 від 11.01.2020, № ЮС-0000006 від 14.01.2020, № ЮС-0000007 від 14.01.2020, № ЮС-0000008 від 14.01.2020, № ЮС-0000009 від 14.01.2020); платіжними дорученнями (№ 5 від 17.12.2019, № 6 від 17.12.2019, № 54 від 16.01.2020, № 58 від 16.01.2020, № 15 від 09.01.2020, № 19 від 09.01.2020, № 27 від 10.01.2020, № 34 від 10.01.2020, № 47 від 14.01.2020, № 52 від 15.01.2020 - з урахуванням платіжних доручень ТОВ «Юніал Про» № 29 від 17.01.2020, № 33 від 20.01.2020, № 35 від 23.01.2020, якими було повернено ТОВ «Трес Сіті» надмірно сплачені кошти за товар); податковими накладними ( №1 від 03.01.2020, № 2 від 03.01.2020, № 3 від 03.01.2020, № 4 від 11.01.2020, № 5 від 14.01.2020, № 6 від 14.01.2020, № 7 від 14.01.2020, № 8 від 14.01.2020, № 22 від 17.12.2019).

Таким чином, за вказаними договорами поставки ТОВ «Трес Сіті» було отримано товар за який проведено оплату на загальну суму 42 271137 грн (включаючи ПДВ 7 878 523 грн), а тому, скориставшись своїм правом, визначеним ст. 200 ПК України, підприємство подало заяву на відшкодування сплаченого ПДВ.

Окрім того, в акті перевірки зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ), окрім іншого є залишки імпортованих товарів широкого асортименту (взуття, одяг, тканини, та ін.).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Згідно ст. 198.2. ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 нього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, у разі ввезення товарів на митну територію України, відповідно до п. 201.12 ПКУ, документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Таким чином, право на податковий кредит при імпорті товарів виникає за наявності митної декларації, оформленої відповідно до законодавства, та сплати податкових зобов`язань з ПДВ за такою митною декларацією. Саме митна декларація підтверджує як суму податку, так і факт її сплати, а тому вказана у МД сума податку може бути включена до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 334 МК України документи та відомості, у т.ч. в електронній формі, що надавалися органам доходів і зборів декларантами або уповноваженими ними особами для здійснення митного контролю, зберігаються органами доходів і зборів не менш як протягом 1095 днів з дня завершення митних процедур.

З огляду на те, що дані всіх електронних митних декларацій містяться в електронних системах, адміністраторами яких є органи ДПС, - у контролюючого органу - ГУ ДПС в Одеській області була можливість перевірки необхідних митних декларацій, які містяться в електронному вигляді.

Сплата всіх митних платежів, в т.ч. податку на додану вартість під час ввезення товарів в режимі імпорт є достатньою підставою для формування податкового кредиту, і при формування від`ємної різниці між податковими зобов`язаннями та податковим кредитом платник податків має безумовне право на відшкодування ПДВ.

В той же час, позивачем до матеріалів справи надано копії ЕМД, які підтверджують факти імпорту товарів ТОВ «Трес Сіті», їх митне оформлення та відповідно сплату обов`язкових платежів, в т.ч. податку на додану вартість; платіжні доручення, де отримувачем є Державна митна служба України.

Крім того, матеріалами справи підтверджується наявність ТМЦ на складі ТОВ «Трес Сіті», зокрема карткою № 12/2019 складського обліку ТМЦ на складі за грудень 2019 р., карткою № 3-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 03.01.2020, карткою № 3-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 03.01.2020, карткою № 3-3/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 03.01.2020, карткою № 05/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 05.01.2020, карткою № 8/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 08.01.2020, карткою № 9-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 09.01.2020, карткою № 9-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 09.01.2020, карткою № 9-3/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 09.01.2020, карткою № 10-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 10.01.2020, карткою № 10-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 10.01.2020, карткою № 11-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 11.01.2020, карткою № 11-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 11.01.2020, карткою № 11-3/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 11.01.2020, карткою № 13-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 13.01.2020, карткою № 13-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 13.01.2020, карткою № 13-3/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 13.01.2020, карткою № 14-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 14.01.2020, карткою № 14-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 14.01.2020, карткою № 14-3/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 14.01.2020, карткою № 15-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 15.01.2020, карткою № 15-2/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 15.01.2020, карткою № 16-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 16.01.2020, карткою № 17-1/1/2020 складського обліку ТМЦ на складі за 17.01.2020. Тобто позивачем надано належним чином оформлені докази обліку залишків матеріалів на складі за січень 2020 року, які оформлялись підприємством після надходження товару на склад.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність ТМЦ на складах підприємства є припущенням, яке не підтверджене належними та допустимими доказами.

Отже матеріали справи містять всі необхідні первинні документи та докази на підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності позивача, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу господарських операцій, на підставі яких сформовано податкову звітність.

В той же час, жодного акту перевірки контрагентів позивача чи акта зустрічної звірки контрагентів ГУ ДПС в Одеській області суду не надало. Також суду не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій ТОВ «Трес Сіті» з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.

Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача про завищення від`ємного значення (п.19 декларації з ПДВ) з ПДВ за січень 2020 у розмірі 56 321 463 грн, що відповідно призвело до завищення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2020 р.) у розмірі 54 783 363 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (21 декларації з ПДВ) за січень 2020 у розмірі 1 538 100 грн; і відсутність первинних документів, оскільки жодних дій під час здійснення перевірки перевіряючими щодо встановлення об`єктивності існування або відсутності первинних документів у позивача, як то направлення запитів до правоохоронних органів з метою одержання достовірної інформації про втрату документів, проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, тощо, вчинено не було.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

В той же час, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачами просто констатовано правомірність власних дій, без жодного їх обґрунтування та виправдання; відзив взагалі позбавлений конкретних доводів щодо обставин, які стали підставою для звернення позивача за судовим захистом. Відповідачі наполягають на правомірності своїх дій, втім не зазначають коли та за яких обставин ними такі дії вчинені.

Встановлений частиною 2 статті 19 Конституції Україні спеціально-дозвільний принцип діяльності органів державної влади покликаний забезпечити ефективне та прогнозоване функціонування всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, оскільки зобов`язує їх діяти виключно у визначених Конституцією та законами України межах і лише у закріплений ними спосіб.

Практичне застосування вказаного принципу є необхідною передумовою забезпечення прав і свобод людини і громадянина, оскільки пов`язує державу та її органи правом, зобов`язуючи їх діяти у правових межах, у правових формах та правовими способами.

На думку суду, суб`єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.04.2020 №№ , .

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «Трес Сіті» у розмірі 54 783 363 грн, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26, встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема: найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

На підставі викладеного, в даному випадку рішення суду про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2020, що набрало законної сили, буде самостійною підставою для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника, у зв`язку із чим застосування судом додаткових засобів захисту на даному етапі спірних правовідносин не вимагається.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 820/1913/17 (№ в ЄДРСР 91414940), яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 грудня 2015 року у справі № 21-5361а15 і від 1 грудня 2015 року у справі № 21-3222а15.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення в частині вимог про визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області, які полягали у вимогах в проведенні обстеження приміщень ТОВ «Трес Сіті», а також зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області внести в Реєстр заяви про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «Трес Сіті» у розмірі 54 783 363 грн.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України пропорційно до задоволеної та відхиленої частин позовних вимог.

При цьому, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну, яка є похідною від вимоги щодо визнання протиправним та скасування ППР № від 27.04.2020, за яку не підлягав сплаті судовий збір, однак за які сплачено 4204 грн (2102 + 2102) та дві вимоги майнового характеру, за які з урахуванням максимального обмеження підлягала сплаті сума в розмірі 21020 грн (платіжні доручення від 30.06.2020 № 117 про сплату 2102 грн, № 115 про сплату 21020 грн, № 116 про сплату 21020 грн та № 118 від 30.06.2020 про сплату 2102 грн).

У зв`язку із цим, з урахуванням розсуду спору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 21 020 грн пропорційно до задоволеної та відхиленої частин позовних вимог. Решта суми надмірно сплаченого позивачем судового збору в розмірі 23 122 грн (21 020 + 2102) підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» (65009, м. Одеса, вул. Успенська, 40; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.04.2020 №№ , .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» судові витрати в розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн.

Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» судовий збір в розмірі 23 122 (двадцять три тисячі сто двадцять дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020.

Суддя І.В. Завальнюк