Справа № 540/1084/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1084/20
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 по справі № 540/1084/20 за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з адміністративним позовом про стягнення з Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс" адміністративно-господарських санкцій у в сумі 97 763,49 грн та пені в розмірі 263,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що протягом 2019 року відповідач не працевлаштував осіб з інвалідністю відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим до нього застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 30 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовив в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд, всупереч нормам законодавства, без належного правового обґрунтування прийняв протилежне рішення по справі і звільнив відповідача від сплати адміністративно- господарських санкцій та порушення термінів сплати санкцій. Пеня нараховується відповідно до Міністерства праці та соціальної політики України № 223 від 15.05.2007;

- суд не прийняв до уваги те, що відповідно до статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» основним завданням державної служби зайнятості є право, а не обов`язок, направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) громадян, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки;

- якщо на підприємстві з будь-яких причин не було працевлаштовано необхідної кількості осіб з інвалідністю дане підприємство є таким, що не виконало норматив, а причини такого невиконання не мають суттєвого значення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 13.02.2019 відповідачем подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік, за яким середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 304 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 11 осіб; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, спеціально створених 12 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 29 720,10 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 97 763,49 грн.

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Херсонського міського центру зайнятості листом від 02.04.2020 №01-10/93 про надання інформації по МКП "Херсонелектротранс" щодо звернення останнім у 2019 році про створення робочих місць та про наявність вільних робочих місць (вакантних посад для працевлаштуання інвалідів), а також щодо направлення у 2019 році інвалідів на вказане підприємство.

Згідно з відповіддю Херсонського міського центру зайнятості від 15.04.2020 № 2120/04/1229/20 МКП "Херсонелектротранс" протягом 2019 року надавало на адресу Центру звіти форми 3-ПН щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, з зазначенням у ІІ розділі звітності Коментарі до даних про вакансії за можливості працевлаштування відповідної категорії громадян особи з інвалідністю, яке не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України, станом на 24.05.2019 за посадою кондуктор громадського транспорту - 3 вакансії, за посадою прибиральник території - 1 вакансія; станом на 03.07.2019 посадою кондуктор громадського транспорту - 3 вакансії, за посадою прибиральник території - 1 вакансія; станом на 15.10.2019 за посадою кондуктор громадського транспорту - 3 вакансії, за посадою прибиральник території - 1 вакансія. Протягом 2019 року на МКП Херсонелектротранс 1 особі з інвалідністю було рекомендовано звернутись до роботодавця з метою вирішення питання можливого працевлаштування на вакантне робоче місце за посадою електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. Особа працевлаштована за направленням служби зайнятості на заявлену вакансію. На робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю за посадами кондуктор громадського транспорту та прибиральник території, особи з інвалідністю не направлялись, в зв`язку із відсутністю кандидатур які б відповідали вимогам роботодавця. Більшість осіб з інвалідністю, які працювали на низько кваліфікованих роботах, мають протипоказання за станом здоров`я на роботах та шкідливими умовами праці, підйому ваги, та перебуванням біля рухомих механізмів тощо. Одночасно з метою пошуку для подальшого працевлаштування осіб з інвалідністю МКП Херсонтеплоелектротранс 28.05.2019 та 30.07.2019 приймало участь у міні ярмарках вакансій, на які запрошувалися зареєстровані у Херсонському міському центрі зайнятості особи з інвалідністю. Інформацію про надані вакансії було розміщено на Веб-порталі Державної служби зайнятості України та у вільному доступі на інформаційних стендах у секторі самостійного пошуку вакансій Херсонського міського центру зайнятості.

12.03.2020 Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом № 03-08/1751 повідомило відповідача про обов`язкову сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 97 763,49 грн за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.

За несплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій у встановлений строк Відділенням нарахована пеня, яка складає 263,97 грн.

Вказані суми адміністративно-господарських санкцій та пені відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вини відповідача по невиконанню нормативу створення робочого місця для інвалідів за 2019 рік немає, в його діях відсутні порушення статей 18, 19, 20 Закону № 875-ХІІ, а роботодавець, в свою чергу, вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення за невиконання нормативу робочих місць, отже, вимога позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій до відповідача є необґрунтованою.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» N 875-XII від 21.03.1991.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі частини 8 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» N 875-XII від 21.03.1991 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.

Отже, до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» були внесені зміни, та повноваження щодо проведення перевірок стосовно виконання нормативу робочих місць було покладено на органи Держпраці.

За правилами статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною 9 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За змістом статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не встановлено правил, за якими підприємство було б зобов`язане самостійно здійснювати пошук осіб з інвалідністю для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

На підставі частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством,

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю,

- і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України Про зайнятість населення від 5 липня 2012 року №5067-VI передбачено, що роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).

Водночас, у зв`язку з прийняттям даного Закону скасовано норму щодо обов`язкової щомісячної подачі звітів про наявність вільних робочих місць.

Згідно з пунктом 5 Розділу І Порядку Про затвердження форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції від 07.02.2017 року), форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року №42, форма №10-ПІ (річна)Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, що заповнюється за рік, поширюється на всі підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, у яких працює за основним місцем роботи від 8 і більше осіб.

За змістом статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Крім того, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачений обов`язок підприємств повідомляти уповноважені органи про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування. Звіт форми №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, де датою відкриття є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладено новий трудовий договір з найманим працівником.

Так, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, Херсонський міський центр зайнятості, листом від 15.04.2020 року №2120/04/1229/20, підтвердив надання відповідачем щомісячних звітів про наявність вільних робочих місць для інвалідів на посаду кондуктор громадського транспорту та прибиральник території за формою № 3-ПН, однак особи з інвалідністю не направлялись у зв`язку із відсутністю кандидатур які б відповідали вимогам роботодавця.

Так, в матеріалах справи містяться звіти форми 3-ПН (а.с. 28-31), який був поданий відповідачем до Херсонського міського центра зайнятості 21.05.2019 №1-304, 27.06.2019№ 1-382, який був отриманий особисто відповідальною особою центру зайнятості, яка приймає звітність.

Отже, відповідачем здійснено всі заходи для працевлаштування інвалідів, зокрема, повідомлення центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, інформування позивача про вказані дії та надання копії звітів про попит на робочу силу, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Стосовно посилань апелянта, про те , що відповідно до частини 5 статті 19 Закону України № 875-XII виконанням нормативу робочих вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним є хибними з огляду на таке.

Обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону №875-XII. Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 812/1129/18 (К/9901/60779/18) від 21.08.2020.

Тобто доводи апеляційної скарги, відносно того, що основним завданням державної служби зайнятості є право, а не обов`язок, направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) громадян - є припущенням відповідача та лише особистою думкою посадових осіб Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Вищезазначене свідчить, що відповідачем вживалися всі залежні від нього заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади на підприємстві. Фактів відмови у працевлаштуванні інвалідів при розгляді справи судом не встановлено.

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 червня 2011 року (справа №21-60а11), Верховного Суду, викладеним у постановах від 14, 28 лютого, 11 вересня, 19 грудня 2018 року, 23 липня 2019 року, 31 січня 2020 року (справи №№820/2124/16, 807/612/16, 812/1127/18, 812/1140/18, 820/2204/16, 823/763/17, відповідно).

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 по справі № 540/1084/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.