Справа № 460/4236/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2020 року м. Рівне №460/4236/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області у якому просить суд визнати протиправними та скасувати ППР: №4 від 20.03.2020 року,№4 від 20.03.2020 року; №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року; № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року; №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області були проведені фактичні перевірки позивача яких за результатами яких посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області складено акти №458/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №462/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року, згідно висновків яких, зокрема, встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями й на підставі таких актів перевірок, Головне управління ДПС у Рівненській області винесло оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області.

Позивач вважає доводи, викладені в актах, необґрунтованими, упередженими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та як результат - винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення незаконними та протиправними, оскільки, по-перше позивач веде облік товарних запасів у відповідності до вимог чинного законодавства України й у Позивача були наявні документи на придбання алкогольних напоїв котрі не взяті до уваги посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області під час проведення перевірки й на стадії оскарження в адміністративному порядку відповідних податкових повідомлень-рішень, а отже - порушення порядку обліку товарних запасів відсутнє, по-друге, Позивач здійснює господарську діяльність у межах м. Рівного в різних місцях (закладах громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1»), а облік й зберігання товарних запасів та документів на придбання ведеться за місцезнаходженням центральної бухгалтерії (у т.ч. за фактичним місцезнаходженням складу й виїзд на такий склад посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області з метою перевірки даних обставин не здійснювали), по-третє до позивача застосовано подвійну відповідальність за одне й те саме порушення.

За наведених обставин позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року,№4 від 20.03.2020 року; №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року; № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року; №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року про застосування штрафних санкцій прийняті лише на підставі припущень посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області всупереч нормам матеріального права та без врахування відомостей та документів, що були надані під час проведення перевірки (у т.ч. як додаток до Заперечень на акти перевірок), а отже - наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування судом.

Ухвалою суду від 16.06.2020 було відкрито провадження в справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

16.06.2020 позивач подав клопотання про роз`єднання позовних вимог яке обґрунтував необхідністю виконання завдань адміністративного судочинства та пришвидшення розгляду справи в зв`язку з чим просив роз`єднати позовні вимоги про оскарження податкових повідомлень рішень по кожному з актів перевірок окремо.

Ухвалою від 16.06.2020 подану до початку розгляду справи заяву позивача про роз`єднання позовних вимог задоволено. Судом ухвалено: заяву про роз`єднання позовних вимог задовольнити, роз`єднавши позовні вимоги у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, виділивши у самостійні провадження наступні позовні вимоги:

1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року залишивши такій справі №460/4236/20;

2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року присвоївши останній №460/4409/20;

3) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року присвоївши останній №460/4410/20.

4) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року присвоївши останній №460/4411/20.

Ухвалами від 20.07.2020 по справі №460/4236/20 повернуто без розгляду заяви позивача про забезпечення позову оскільки позивачем не сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі та не подано суду доказів сплати останнього.

Ухвалю від 04.09.2020 по справі №460/4236/20 повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення доказів від 03.09.2020 оскільки позивачем не сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі та не подано суду доказів сплати останнього.

У встановлений судом строк та з урахуванням прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (чинних станом на момент подання відзиву) відповідачем подано відзив на позовну заяву. На обґрунтування безпідставності вимог позивача відповідач зазначив, що при винесенні і формуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посадові особи відповідача керувались висновками та твердженнями, що наведені в актах перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області. Позивачем не було надано докази придбання алкогольних напоїв (доказів ведення обліку товарних запасів) як під час проведення перевірки так і в строк подання заперечень на акти перевірок. Зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не веде облік товарних запасів за місцем здійснення господарської діяльності, а отже - винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

Додатково відповідачем зазначено, що не підлягають застосуванню положення закону щодо понять «ведення обліку товарних запасів на складі», адже позивач вказує, що облік товарних запасів ведеться позивачем за місцезнаходженням центральної бухгалтерії, де також знаходиться склад товарно-матеріальних запасів ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, на думку відповідача, знайшли своє підтвердження обставини порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями, а відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін, то суд зазначає наступне.

У відзиві не наведено належних доводів, які б вказували на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб. У клопотанні лише зазначено про практику ЄСПЛ без наведення обґрунтування і без подачі відповідних доказів, необхідності проведення судового засідання з викликом сторін в даній справі, що само по собі не може свідчити про необхідність розгляду справи в іншому порядку ніж аналогічні справи з таким же предметом. А отже суд відмовляє в його задоволенні.

07.07.2020 Позивачем подано до Рівненського адміністративного суду Додаткові пояснення по справі №460/4236/20 від 06.07.2020 року до яких приєднано ряд доказів. Приєднуючи докази до матеріалів справи позивач обґрунтовує своєчасність їх подання посилаючись на роз`єднання в різні провадження декількох позовних вимог й п.3 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (чинний станом на момент подання відповідних пояснень), зазначає також, що у позовній заяві посилається на ряд доказів, котрі до позовної заяви додано не було (у т.ч. акти перевірки), а лише надано копії оскаржуваних податкових повідомлень-рішень крім того Рівненський окружний адміністративний суд додатково витребував у позивача такі докази, тому позивачем у окремі провадження було надано додаткові пояснення та докази.

31.07.2020 Позивачем подано до суду відповідь на відзив від 30.07.2020 року в якому Позивач на спростування тверджень Відзиву надає доводи, аналогічні до доводів Позовної заяви та Додаткових пояснень від 06.07.2020 року, приєднує ряд доказів на спростування доводів відзиву й додатково зазначає, що з висновками та твердженнями котрого Позивач категорично не погоджується зважаючи на їх необґрунтованість, безпідставність, оманливість, протиправність та суперечність фактичним обставинам, адже в силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування (у т.ч. подання доказів) у даній справі покладено процесуальним законом на Відповідача, на виконання норм матеріального права Позивач надав під час проведення перевірки книгу обліку доходів та витрат та ряд інших документів (у т.ч. після отримання актів перевірок) й додатково зазначив, що веде облік товарних запасів за місцезнаходженням бухгалтерії, котра фактично і є складом ФОП ОСОБА_1 , адже остання здійснює господарську діяльність у межах м.Рівного в різних місцях (закладах громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») й з метою унеможливлення втрати таких документів вони зберігаються саме за місцезнаходженням центральної бухгалтерії, котра фактично і є складом ФОП ОСОБА_1 та те, що ФОП ОСОБА_1 користуючись правом вибору поведінки та керуючись абз.2 п. 44.7 ст.44 Податкового кодексу України у межах встановленого строку подала до Головного управління ДПС у Рівненській області Заперечення на акти фактичних перевірок та цього ж дня - 20.03.2020 року скерувала до Головного управління ДПС у Рівненській області засобами поштового зв`язку «УКРПОШТА» супровідний лист з рядом доказів на обґрунтування доводів та тверджень ФОП ОСОБА_1 (у т.ч. тих, що викладені у Запереченнях на акти фактичних перевірок), однак Головним управлінням ДПС у Рівненській області всупереч наведеному проігноровано відповідні докази та абз. 4 ч. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України за яким у разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач - ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрована 26.05.2015 року. Основним видом діяльності позивача є Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (КВЕД 56.10). Місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є територія м. Рівного.

В період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій та використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем заробітної плати без сплати податків до бюджету.

За результатами таких перевірок було складено акти №458/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №462/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року, згідно висновків яких, зокрема, перевіркою встановлені порушення п.12 ст.3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме: реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями

На підставі таких актів перевірок, Головне управління ДПС Рівненській області, керуючись ст. 44, 58 Податкового кодексу України прийняло, зокрема, податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 14800,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку та №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів на придбання продукції.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям, установленим ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.80.1 ст.1 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п.80.2.5 п.80.2 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У відповідності до абз. 2 ч. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненські області були проведені фактичні перевірка суші-барів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані на території м.Рівного та належать ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведених перевірок був складений, зокрема, акт №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, згідно висновків якого, перевіркою встановлені, в т.ч., наступні порушення:

1. ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу»;

2. п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

Зокрема, як вбачається з акту №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, під час проведення перевірки встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 :

- ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме допущення працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме: реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 14800,00 грн. та №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 510,00 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме: реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

Таким чином загальна сума нарахованих позивачу штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України склала 15310,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржила їх до суду.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для такого правового висновку.

У розділі V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли ця особа здійснює реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, визначеному Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку та/або якщо особа не надала під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Даний висновок також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 року у справі №21-275а14, від 16.04.2013 у справі № 21-89а13, від 04.06.2013 у справі № 21-155а13, від 17.12.2013 у справі № 21-442а13, Постанові Верховного суду від 11.06.2020 року по справі №815/1322/16.

При цьому судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 веде бухгалтерський облік та податковий облік згідно вимог чинного законодавства, первинні та бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_1 не зберігаються в місцях продажу товарів (місцях громадського харчування), а знаходяться в централізованій бухгалтерії фізичної особи-підприємця, де фактично також знаходиться складське приміщення (склад) ФОП ОСОБА_1 , адже ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у кількох торговельних точках, які розташовані на території Рівненської області, а бухгалтерський облік ведеться у центральній бухгалтерії ФОП ОСОБА_1 (що фактично є також складом Позивача), де зберігається вся первинна документація, у тому числі й накладні на товар ( АДРЕСА_1 ).

Більше того, ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки, разом з запереченнями на акт перевірки (у т.ч. з супровідним листом та доданими до останнього матеріалами) та додаючи відповідні документа на стадії адміністративного оскарження до Державної податкової служби України було надано до Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України документи на придбання товару (алкогольних напоїв) на загальну суму 119237,68 грн. (відомості, що підтверджують факт ведення обліку товарних запасів й наявність таких первинних документів) як під час проведення перевірки, разом із Запереченнями на акти перевірок, додатками до заперечень, разом із Скаргами до ДПС України на зазначені податкові повідомлення-рішення й листами-доповненнями до відповідних скарг, котрі протиправно не взяті до уваги Головним управлінням ДПС у Рівненській області та Державною податковою службою України.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме:

1. первинними документами, які є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів (документи на придбання товару (алкогольних напоїв та пива) на 23 арк. - видатковими накладними та квитанціями на придбання товару на загальну суму 119237,68 грн.);

2. супровідними листами з додатками до Заперечень на акти фактичних перевірок (з доказами надіслання) на 14 арк.;

3. скаргами від 09.04.2020 року на податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року (з доказами надіслання) та супровідними листами-доповненнями Скарги від 16.04.2020 року на податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року (з доказами надіслання).

Таким чином у сукупності вищевикладеного, подані позивачем докази дають суду всі правові підстави вважати, що позивачем дотримані вимоги законодавства й суд приходить до висновку, про відсутність факту порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно і відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) встановлених ст. 20 вказаного Закону та ст. 44 Податкового кодексу України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень…»

Слід також акцентувати увагу, що в Україні визнається й діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пп. 41 і 60 доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26.03.2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява за №14448/88, §33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, а саме - факту порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України (у т.ч. порушення порядку ведення обліку товарних запасів, незабезпечення зберігання документів на придбання алкогольних напоїв, ненадання під час проведення перевірки та в строк подання заперечень на акт перевірки доказів ведення обліку товарних запасів у формі документів на придбання алкогольних напоїв), а подані докази відповідача у формі актів фактичних перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області, актів зняття залишків алкогольних напоїв від 21.02.2020 року, від 25.02.2020 року та відповідей на заперечення не несуть належного доказового навантаження й спростовані доказами, наданими позивачем.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області винесені відповідачем з використанням повноважень останнього без мети, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (, м.Рівне, вул.Відінська, буд.12) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомленння-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1056,69 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 вересня 2020 року.

Суддя Д.Є. Махаринець