Справа № 160/8839/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2020 року Справа № 160/8839/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
31.07.2020 р. через систему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення б/н від 01.09.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані кожного місяця, починаючи з 01.10.2017 року кошти в розмірі 20% з призначеного ОСОБА_1 розміру пенсії, що проводилось на підставі рішення б/н від 01.09.2017 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідачем неправомірно проводиться утримання надміру виплаченої суми пенсії у зв`язку із працевлаштуванням у розмірі 20 % пенсії щомісячно на підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки посада на якій вона працювала, не відноситься до посад, що дають право на вихід на пенсію за вислугу років, як працівника освіти.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8839/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 03.08.2020 р.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 р. позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
07.09.2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що утримання з пенсії позивача переплаченої суми пенсії в розмірі 400 грн. кожного місяця згідно рішення б/н від 01.09.2017 року проводиться правомірно та на підставі заяви позивача від 13.09.2017 р. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася 13.09.2017 р., доказом чого є подана нею заява, з якої вбачається, що позивач була обізнана про переплату пенсії та просила утримувати з неї суму переплати. А звернулася до суду лише 31.07.2020 р., тобто майже через 3 роки.
До відзиву на вимогу суду надані матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Судом під час розгляду даної справи враховані положення постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу CODIV-19» (зі змінами та доповненнями) та впровадження низки заходів на виконання рішення уряду відносно даного питання.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, до фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 з 03.11.2010 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На підставі рішення б/н від 01.09.2017 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області проводиться утримання надміру виплачених сум пенсії позивача в розмірі 20% починаючи з 01.10.2017 р., оскільки у липні 2017 р. відповідача було повідомлено про те, що ОСОБА_1 з 01.11.2015 р. працювала художнім керівником сільського будинку культури с.Грушівка Апостолівського району Дніпропетровської області згідно довідок №1093 від 17.07.2017 р., №918 від 16.06.2017 р.
Дізнавшись про таке утримання позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахування пенсії за спірний період та скасування неправомірного утримання зайво виплаченої пенсії за період з 01.11.2015 р. по 31.08.2017 р.
Отже, спірним в даному випадку є віднесення посади позивача, яку вона займала з 01.11.2015 р. по 31.08.2017 р. до посад, які дають право на пенсію за вислугою років та як наслідок наявність або відсутність підстав для утримання зайво виплаченої пенсії з позивача на такій підставі.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" врегульовано порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, відрахування з пенсій.
Зокрема, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.
У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що лише у випадку, коли суми пенсії виплачені надміру з підстав зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, така сума пенсії стягується з пенсіонера та відповідні відрахування провадяться на підставі рішення органу, що призначає пенсію, в розмірі не більше 20% пенсії.
Як вже встановлено судом, з 13.11.2008 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно матеріалів пенсійної справи, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач значилась непрацюючою особою.
За змістом ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
04.06.2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення №2-р/2019, в якому серед іншого зазначено, що мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції.
Крім цього, п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Пунктом 2.21 Порядку № 22-1 визначено, що документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.
У разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.
Відповідно до п. 2.5 Порядку №22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , остання з 01.11.2015 р. переведена на 0.5 ставки художнього керівника з визначенням місця роботи в селищі Гранітне згідно розпорядження №32/к від 28.10.2015 р. (запис №13).
Згідно запису №14 трудової книжки 01.01.2016 р. згідно Закону України від 05.02.2015 р. №157/VII «Про добровільне об`єднання громад» в частині правонаступництва в результаті реорганізації Ленінської сільської ради утворено Ленінську сільську об`єднану територіальну громаду, виконавчим комітетом якої є Виконавчий комітет Ленінської сільської ради (рішення сесії ради №372/39/VI від 31.06.2015 р.).
Відповідно до запису №15 трудової книжки 29.02.2016 р. внесено зміну в назву Виконавчого комітету Ленінської сільської ради на Виконавчий комітет Грушівської сільської ради Дніпропетровської області (рішення сесії ради №47/ІІІ- VII від 29.02.2016 р.).
01.09.2017 р. позивач звільнена з посади 0,5 ставки художнього керівника сільського клубу селища Гранітне за власним бажанням (ст. 38 КЗпП), залишивши 0,5 ставки техробітниці сільського клубу селища Гранітне згідно розпорядження №87к від 01.09.2017 р. (запис №16).
Перебування на посаді художнього керівника сільського клубу селища Гранітне підтверджується довідками Виконавчого комітету Грушівської сільської ради Дніпропетровської області №1093 від 17.07.2017 р., №918 від 26.06.2017 р.
Згідно ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Переліком № 909 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно довідки Виконавчого комітету Грушівської сільської ради Дніпропетровської області №963 від 03.07.2017 р., будинок культури селища Гранітне та будинок культури с.Грушівка підпорядковуються відділу освіти та культури виконкому Грушівської сільської ради.
Згідно уточнюючої довідки Виконавчого комітету Грушівської сільської ради Дніпропетровської області №54 від 28.07.2020 р., в записах №11 та №16 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 в назві закладу допущено помилку «сільський клуб селища Гранітне» замість правильного «Підстепнянський сільський клуб селища Гранітне».
Проте, відповідні зміни у трудовій книжці не внесені.
Суд зазначає, що в даному випадку має значення організаційно-правова форма закладу, в якому працювала позивач (будинок/клуб) та віднесення цього закладу до Переліку №909.
Відповідно до примітки 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
В свою чергу, відповідно до ст.38 Закону України «Про освіту», позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Позашкільна освіта та виховання здійснюються навчальними закладами, сім`єю, трудовими колективами, громадськими організаціями, товариствами, фондами і ґрунтуються на принципі добровільності вибору типів закладів, видів діяльності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільний навчальний заклад за своїми організаційно-правовими формами може бути державної, комунальної або приватної форми власності.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про освіту» до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.
Крім того, перелік типів позашкільних навчальних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001 до переліку позашкільних навчальних закладів слід відносити, зокрема, центри, палаци, будинки, клуби художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання.
Таким чином, позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати, зокрема, у формі будинків та клубів.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 01.11.2015 по 01.09.2017 працювала на посаді художнього керівника позашкільного навчального закладу (клубу/будинку), а така посада передбачена Переліком № 909.
Як зазначалося судом вище (ст.7 ЗУ Про пенсійне забезпечення), пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Позивач в порушення вимог даної статті Закону, отримуючи пенсію за вислугою років, з 01.11.2015 працювала за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років (художнім керівником у будинку культури, сільському клубі).
Виплата пенсії у такому випадку припиняється.
З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивача було повідомлено про отримання нею зайво виплаченої пенсії за період роботи за спеціальністю з 01.11.2015 по 31.08.2017 у сумі 26 478,10 грн., що дає право на пенсію за вислугу років.
Згідно її особистої заяви від 13.09.2017 р., позивач просила утримувати переплачену суму пенсії в розмірі по 400 грн. кожного місяця до повного погашення за неповідомлення за працевлаштування на посаду художнього керівника, яка дає право на вислугу років.
Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
За таких обставин, органом пенсійного фонду правомірно проводиться утримання з пенсії переплаченої суми пенсії в розмірі 400 грн. кожного місяця на підставі рішення Криворізького південного об`єднаного УПФУ Дніпропетровської області від 01.09.2017 р., у зв`язку із чим підстави для скасування такого рішення відсутні.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
У відповідності до положень ст.139 КАС України розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова