Справа № 520/9082/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 вересня 2020 р. № 520/9082/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;

- визнати протиправним та скасувати п. 8 протоколу №57 від 03.04.2020 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби згідно вимог: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач-1, Міністерство оборони України, надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити. Також вказав, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач-2, Харківський обласний військовий комісаріат, надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулись, не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано пункт 51 протоколу №73 від 13.07.2018 рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язано МОУ в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у порядку статті 16 Закону №2011-XII, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 і ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 30.01.2020 постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі №520/203/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасовано та залишено в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019.

Судами під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини.

Позивач з 18.04.1978 по 13.05.1980 проходив дійсну строкову військову службу у лавах Збройних сил СРСР, брав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан, у 1980 році одержав поранення (множинне вогнепальне осколкове голови та лівої ноги, контузію головного мозку).

27.12.2013 позивачу була підтверджена ІІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 10ААБ №201262 від 27.12.2013), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

01.01.2016 позивачу була підтверджена ІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 12ААА №118186 від 28.12.2015), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачу відповідачем було направлено рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, оформлене п. 8 протоколу №57 від 03.04.2020, відповідно до якого комісія дійшла висновку про направлення документів позивача на доопрацювання, мотивуючи тим, що оскільки захворювання позивача є наслідком отриманого поранення (травми), обставини якого документально не підтверджено, рекомендовано позивачу звернутися до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо.

Позивач вважає протиправним п. 8 протоколу №57 та бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи оцінку правомірності прийняття спірного рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Закону України №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 року, який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з ч.6 ст. 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися в 2006 році, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час встановлення позивачеві інвалідності ІІІ групи), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача 13.05.1980 звільнено з строкової військової служби та 27.12.2013 позивачу була підтверджена ІІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 10ААБ №201262 від 27.12.2013), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

01.01.2016 позивачу була підтверджена ІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 12ААА №118186 від 28.12.2015), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Отже, законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону №2011-XII.

Подання зазначених у п. 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що відповідачу надано право чинним на час винесення рішення законодавством приймати рішення про повернення документів на доопрацювання у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю, з обґрунтуванням мотивів такого повернення документів.

Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваного п. 8 протоколу №57 підставою для повернення документів позивача на доопрацювання є необхідність визначення МСЕК ступеня втрати працездатності у відсотку по захворюванню та по пораненню окремо.

З аналізу положень ч. 2 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та п. 7 Порядку №975 вбачається, що відсоток втрати працездатності має значення тільки у разі, коли особі не встановлено інвалідність.

Враховуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що необхідність встановлення відсотку втрати працездатності для прийняття рішення відповідачем може мати значення виключно у разі, якщо особі не встановлено інвалідність.

Позивачу з 01.01.2016 року встановлено ІІ групу інвалідності, а відтак позивач не є особою, щодо якої положення Закону України №2011-XII та Порядку №975 застосовуються в залежності від ступеню втрати працездатності.

В описовій частині оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 01.08.2013 №735, який складено зі слів заявника та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 03.09.2013 №2115, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (контузії).

Разом з цим в основу висновку про повернення документів на доопрацювання, позивачу рекомендовано звернутися до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо, що не ґрунтується на законі.

При цьому позивачу не роз`яснено право щодо надання конкретних документів, що свідчать про обставини поранення (контузії).

Інших обґрунтувань підстав повернення документів позивача на доопрацювання спірне рішення не містить.

Відтак, рішення відповідача, оформлене п. 8 протоколу №57 від 03.04.2020 року, не є обґрунтованим, через що підлягає визнанню протиправним та скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи, що відповідач при розгляді питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не надавав оцінки наявності або відсутності права у позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманим захворюванням, а також не надав належної юридичної оцінки документам, поданим позивачем на підтвердження обставин для здійснення такої виплати, суд не наділений правом перебирати на себе відповідні функції, з огляду на що вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Відтак, частина позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби згідно вимог: ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог стосовно бездіяльності, яка полягає у неприйнятті рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Судом встановлено, що відповідачем за результатами розгляду поданих позивачем документів та на виконання вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 та постанови Верховного Суду у справі №520/203/19 в межах компетенції розглянуто питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання.

Суд відзначає, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Отже, відповідачем згідно з законодавчо визначеною процедурою прийняте рішення за заявою позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності.

Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає, що в силу положень ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241 247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 8 протоколу №57 від 03.04.2020 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов