Справа № 160/10857/19
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 160/10857/19

адміністративне провадження № К/9901/16528/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Кашпур О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про стягнення коштів, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року, постановлену у складі судді Турлакової Н.В. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Лукманової О.М. (доповідач), Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

І. Суть спору

1. Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив стягнути відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади МВС України в особі його структурного підрозділу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 80 244,17 грн.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2012 по 2018 рік та наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 16.08.2016 № 184 о/с відповідач був зарахований слухачем магістратури денної форми навчання на факультет підготовки фахівців для органів досудового розслідування за державним замовленням до ДДУВС, що також підтверджується контрактом №2518 від 01.09.2016.

2.1. Згідно з наказом ДДУВС від 07.02.2018р. № 31 ос Відповідач, як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманням фахом.

2.2. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 21.05.2018р. № 134 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

2.3. Пунктом 2.3.6 Контракту № 2518 передбачено, що в разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Контракту, відповідач зобов`язаний у місячний термін відшкодувати ДДУВС витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

2.4. Відповідно до п. 3.2 Контракту № 2518 підставою для відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім підстав, передбачених п.5 Контракту.

2.5. Після дострокового розірвання Контракту, ОСОБА_1 відповідно до умов вказаного вище Контракту, зобов`язаний відшкодувати ДДУВС витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано витрати пов`язані з його утриманням у вказаному закладі освіти.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 10 січня 2020 року, яку залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року, позовну заяву залишив без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

4. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що для звернення до суду з вказаним позовом КАС України передбачено місячний строк. За загальним правилом строк для звернення до суду з урахуванням умов Контракту (Договору), слід обраховувати з моменту звільнення відповідача зі служби, оскільки саме з цього моменту заклад повинен був дізнатися про порушенням особою договірних умов та набуття права на звернення до суду з відповідним позовом. У зв`язку з цим строк має обраховуватися з моменту прийняття наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 21.05.2018 року №134о/с про звільнення відповідача з посади. Суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства 29.10.2019 та не надав доказів на підтвердження неможливості звернення до суду у період з 19.08.2019, коли ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/5248/18 провадження було закрито у зв`язку з тим, що дана категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. При цьому суд послався на судову практику, викладену у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 24.12.2019 у справі №824/284/19-а.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування та порушення судами норм матеріального права.

6. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

7. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що відповідно до абз.2 ч.2 ст.122 КАС України встановлюється тримісячний строк звернення з даним позовом, який є загальним для позовів суб`єкта владних повноважень, а не місяць, як вважають суди першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на ч.5 ст.122 КАС України, який регулює строки звернення до суду з позовами, пов`язаними з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Скаржник вважає помилковим застосування судами першої та апеляційної інстанції судової практики, викладеної у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19 та від 24.12.2019 у справі №824/284/19, оскільки вважає, що питання проходження служби в Національній поліції та питання здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання (військова служба) не є тотожними.

8. Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

IV. Джерела права й акти їх застосування

9. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

10. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

12. Абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

13. Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

14. Положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України закріплено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

15. Частиною третьою статті 123 КАС України визначено, що у разі, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

V. Оцінка Верховного Суду

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

17. Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

18. З тексту заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду вбачається, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилався на зміну Великою Палатою Верховного Суду судової практики щодо юрисдикції розгляду такої категорії справ, що було відображено у постанові від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16. Зауважено про те, що на момент відрахування відповідача спори цієї категорії справ вирішувались в порядку цивільного судочинства, із встановленим строком позовної давності в три роки.

18.1. У своїй заяві позивач вказував, що ним було подано позов до Новомосковського міськрайонного суду саме у порядку цивільного судочинства та ухвалою суду від 21.09.2018 у справі №183/5248/18 було відкрито провадження, однак ухвалою цього ж суду від 09.08.2019 провадження у справі було закрите у зв`язку з тим, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

18.2. Позивач вважав, що для цієї категорії справ передбачений абз.2 ч.2 ст.122 КАС України тримісячний строк звернення до суду з позовом, а тому не пропустив строк звернення, який слід обраховувати з наступного дня, яким винесено ухвалу, якою закрите провадження у справі, тобто 09.08.2019.

19. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2018 позивач звернувся із даним позовом в порядку ЦПК України до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проте ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2019 провадження по справі №183/5248/18 було закрито, у зв`язку з тим, що дана категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

20. Разом з тим, з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач звернувся за допомогою засобів поштового зв`язку лише 29.10.2019, тобто більш ніж через два місяці після закриття провадження у справі №183/5248/18 ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 09.08.2019.

21. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

22. Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

23. При цьому підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня, коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, позивачем до суду надано не було.

24. Верховний Суд наголошує, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

25. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 і постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19 та від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19 та ін.

26. З огляду на вищевикладене безпідставним є посилання касатора на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 2 частини другої статті 122 КАС України, який встановлює тримісячний строк звернення до суду.

27. Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, що безпідставними є доводи скаржника, що судами помилково застосовано судову практику, викладену у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19 та від 24.12.2019 у справі №824/284/19, оскільки питання проходження служби в Національній поліції та питання здобуття освіти у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання (військова служба) не є тотожними.

28. Проходження служби в Національній поліції України та військової служби є проходження публічної служби, визначення якої надано п.17 ч.1 ст.4 КАС України, а саме публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військово служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади АРК, органах місцевого самоврядування.

29. За установлених обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем пропущено строк на звернувся до суду із вказаним позовом, а також не наведено поважних причин для поновлення такого строку, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду,

30. Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, не дають підстав вважати висновки судів помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

31. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

32. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

33. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлені законні і обґрунтовані судові рішення, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

VІ. Судові витрати

35. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 160/10857/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О.В. Кашпур