Справа № 755/19595/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року (суддя Гончарук В.П.) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.11.2019 серії ПН МКМ №001695, постановлену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Підручним С.І.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року адміністративну справу залишено без розгляду, з підстав повторного неприбуття позивача у судове засіданні.

Не погоджуючись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24.03.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що відсутність на повідомленні дати вручення листа та особистого підпису позивача про отримання повісток свідчить про неотримання їх позивачем, а відсутність в матеріалах справи конверту з повісткою про виклик в судове засідання на 24.03.2020 свідчить про те, що на час постановлення ухвали про залишення без розгляду позовної заяви суд взагалі не мав доказів повідомлення належним чином позивача, що є грубим порушенням процесуальних норм.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно із частиною першою статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що позовна заява може бути залишена без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про час, дату та місце судового розгляду справи, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також якщо його неявка створює перешкоди для подальшого розгляду справи.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04 лютого 2020 року на 11 годин 00 хвилин. у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду та судову повістку про виклик до суду було направлено на адресу позивача, вказану в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), однак конверт із вкладенням повернувся на адресу суду першої інстанції з відміткою «причина повернення: за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.32, т.1), тобто з незалежних від суду причин, а відтак, на переконання судової колегії, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 04.02.2020.

В судове засідання 04.02.2020 позивач не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без участі позивача до суду не надсилав, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

Жодних доказів на підтвердження неможливості прибути у судові засідання суду першої інстанції позивачем не надано, жодних документів, повідомлень або пояснень, які б давали можливість суду прийти до висновку щодо поважності причин неявки позивача (представника позивача) в судове засідання останнім суду не подані, клопотань про відкладення розгляду справи матеріали справи не містять.

Відтак, у колегії суддів відсутні підстави вважати поважними причини неявки у судове засідання суду першої інстанції 04.02.2020 позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання 04.02.2020 судом першої інстанції оголошено перерву у справі до 12 год. 00 хв. 24 березня 2020 року для виклику позивача, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.02.2020, про що направлено, зокрема позивачу (на адресу АДРЕСА_1 ), повістку про виклик до суду (а.с.31, т.1).

Однак, в судове засідання 24 березня 2020 року позивач також не прибув.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції вже було зазначено вище, що обов`язковою передумовою для залишення позову без розгляду є необхідність встановлення належності повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, а також можливість її розгляду без участі такої особи або його представника.

В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження отримання позивачем повістки про виклик до суду на 24 березня 2020 року. Відсутній в матеріалах справи і конверт, який би повернувся на адресу суду, у випадку невручення позивачу, чи список згрупованих поштових відправлень, за яким можливо відслідкувати за ШКІ дату направлення та вручення такого конверту із вкладенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Тобто, особа вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи виключно за умови отримання повістки не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судовою колегією враховується, що у рішенні від 08.11.2018 року Європейський суд з прав людини у справі «Созонов та інші проти України» зазначено, що на національні суди покладається обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення.

Однак, відомості про повідомлення ФОП ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, призначеної до розгляду на 24.03.2020, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, який мав відбутися 24.03.2020, а відтак передчасно постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

На виконання вказаної норми, з метою дотримання вимог процесуального закону суду першої інстанції необхідно було дослідити питання можливості розгляду справи без участі позивача (його представника).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 248 КАС України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

У п. 58 Рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява № 4909/04, статус остаточного: 10.05.2011 р.) ЄСПЛ повторив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

В той же час, зміст оскаржуваної ухвали вказує на те, що у ній відсутні мотиви, якими суд керувався, стверджуючи, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи. Викладене, у свою чергу, свідчить, що в оскаржуваній ухвалі відсутні всі передбачені КАС України передумови для залишення позовної заяви без розгляду.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.09.2018 у справі №805/3837/17-а.

З урахуванням наведених обставин судова колегія приходить до висновку про помилковість постановленої судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду, оскільки оскаржувана ухвала суду прийнята передчасно, за відсутності відомостей про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи (24.03.2020) та відсутності обґрунтування судом першої інстанції висновку про неможливість розгляду справи без участі позивача, а тому справа підлягає направленню для продовження розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року скасувати, а справу направити до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов