Справа № 822/2141/16
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2141/16

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

10 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Місяця А.П.,

представників відповідача: Ліщишина О.А., Гринишина І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України, про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі, у якій просив зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а також накласти штраф відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 02.08.2020 прийняв звіт Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі № 822/2141/16. Судове рішення мотивоване тим, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року в адміністративній справі № 822/2141/16 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу щодо поновлення його на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області, Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області виконана.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та накласти штраф відповідно до ч. 2 ст. 382 .

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що зі спливом майже трьох років судове рішення від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 залишається не виконаним, оскільки позивача на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року не поновлено. Зазначає, що на виконання рішення суду відповідач повинен був видати наказ про поновлення позивача на посаді, ознайомити з посадовими (функціональними) обов`язками, видати службове посвідчення та спеціальний жетон.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що позивач не має реального наміру продовжувати службу в Національній поліції та приступати до виконання службових обов`язків, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №1107 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до адміністративної відповідальності заступника - начальника ГУНП в Хмельницькій області, також визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №326 а/с про звільнення полковника поліції, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 23 січня 2020 року залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій.

25 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України, про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі, у якій просив зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а також накласти штраф відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України.

Ухвалою від 27 січня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні цієї заяви.

19 травня 2020 року Сьомий апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково, скасував ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року та частково задовольнив заяву ОСОБА_1 , визнавши бездіяльність ГУНП в Хмельницькій області щодо не поновлення його на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року - протиправною та зобов`язавши ГУНП в Хмельницькій області подати до суду звіт про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі №822/2141/16 протягом тридцяти днів після отримання копії цього судового рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду 23 червня 2020 року роз`яснено, що звіт необхідно подати до Хмельницького окружного адміністративного суду, як суду, що ухвалив рішення у справі, яке підлягає виконанню.

30 червня 2020 року від Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області надійшов звіт про виконання судового рішення, в якому відповідач вказав, що з метою виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, ГУНП в Хмельницькій області надіслало ОСОБА_1 листа від 16 червня 2020 року № 2481/121/12/01-2020, яким просило останнього прибути до 22 червня 2020 року в ГУНП в Хмельницькій області для вирішення питання щодо поновлення його на службі в органах Національної поліції України.

Вказаний лист ОСОБА_1 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 18 червня 2020 року.

Проте, до кінця робочого дня 22 червня 2020 року (до 18:15 год.) ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області не з`явився, про що складено акт від 22 червня 2020 року № 2570/121/12-2020.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 ГУНП в Хмельницькій області повторно надіслало позивачу лист від 23 червня 2020 року № 2603/121/12/01-2020 з проханням терміново з`явитися до ГУНП в Хмельницькій області з метою вирішення питання про його поновлення на службі.

Однак, як вказує відповідач у звіті, ні 23, ні 24, ні 25 червня 2020 року ОСОБА_1 також не з`явився до ГУНП в Хмельницькій області, про що складені відповідні акти копії яких додано до матеріалів заяви та жодним чином не проінформував про об`єктивні причини неможливості прибуття до ГУНП в Хмельницькій області.

Відповідач зазначає, що не зважаючи на неявку ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області, з огляду на позицію Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 19 травня 2020 року, ГУНП в Хмельницькій області видало наказ від 19 червня 2020 року № 185 о/с "Про особовий склад", яким внесло зміни до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 23 травня 2017 року № 173 о/с, замінивши абзац:

"Скасувати пункт наказу ГУНП від 20.10.2016 № 326 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (0009002), заступника начальника ГУНП.", такими абзацами:

"Скасувати пункт наказу ГУНП від 20.10.2016 № 326 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 (0009002), заступника начальника ГУНП.

Поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0009002) на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області, з 20 жовтня 2016 року."

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів поданого до суду звіту Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не з`явився до ГУНП в Хмельницькій області, йому було надіслано поштою засвідчену копію наказу ГУНП в Хмельницькій області від 19 червня 2020 року № 185 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.

При цьому, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач не має реального наміру продовжувати службу в Національній поліції та приступати до виконання службових обов`язків, а постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року в адміністративній справі № 822/2141/16 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу щодо поновлення його на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області, Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області виконана.

Однак, фактично до виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 так і не приступив і змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав.

Натомість, прийняття роботодавцем рішення щодо поновлення незаконно звільненого працівника на роботі без виконання роботодавцем вимог статті 29 КЗпП і без фактичного допуску такого працівника до виконання попередніх обов`язків за посадою підтверджує, що трудові правовідносини між таким працівником та роботодавцем не виникли, оскільки працівник до виконання своєї трудової функції не приступив.

Схожа правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року по справі №817/253/17.

Таким чином, поданий відповідачем звіт не свідчить про фактичне виконання вимог рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі № 822/2141/16.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку що поданий Головним управлінням Національної поліції України в Хмельницькій області звіт про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції не правильно застосував норми права, а доводи апеляційної скарги в свою чергу дають підстави для скасування судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту.

Враховуючи, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 не виконано в повному обсязі, суд апеляційної інстанції на підставі частини другої статті 382 КАС України вважає за необхідне встановити новий строк для подання боржником звіту про виконання судового рішення в цій справі.

Враховуючи вимоги статті 382 КАС України, а також, що це є правом суду, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, тому в задоволенні позовної заяви накласти штраф відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України слід відмовити.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.

Прийняти нове рішення, відповідно до якого в прийнятті звіту Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року в адміністративній справі № 822/2141/16 відмовити.

Встановити Головному управлінню Національної поліції в Хмельницькій області новий строк для подання звіту про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року в адміністративній справі № 822/2141/16 терміном тридцять днів з моменту проголошення даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 вересня 2020 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.