Справа № 640/15568/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ № 640/15568/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Бень Я.О., за участю представника позивача Руссова В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу

за позовомКиївського квартирно - експлуатаційного управління
доСолом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною постанови
ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське квартирно - експлуатаційне управління (далі по тексту - позивач, Київське КЕУ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач, виконавча служба), в якому просить визнати протиправною постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору, прийнятої у рамках виконавчого провадження №61155255 від 19 червня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що спірна постанова є протиправною, з огляду на те, що існують об`єктивні причини, що унеможливлюють виконання рішення суду в десятиденний строк.

Окрім вказаного, Київське КЕУ зі свого боку вживає всі можливі заходи, які спрямовані якнайшвидшого виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, явку представника в судове засідання не забезпечив, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд враховує надіслані відповідачем на виконання вимог ухвали суду матеріали виконавчого провадження ВП №61155255 від 19 червня 2020 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

05.02.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження провадження №61155255 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019, яким зобов`язано Київське КЕУ підготувати та надіслати на розгляд Комісії з контролю та розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України матеріали для вирішення питання про виключення з числа службової квартири АДРЕСА_1 та надання її для постійного проживання ОСОБА_1 , постала необхідність звернення до Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу ЗС України та БПС щодо надання відповідних документів на підставі яких Київське КЕУ підготує Список надання житлової площі для постійного проживання та в подальшому направить до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

16.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2020 задоволено заяву Київського КЕУ про відстрочення виконання рішення суду, відстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 №826/3436/18 в частині зобов`язання Київського КЕУ підготувати та надіслати на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України матеріали для вирішення питання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , та надання її для постійного проживання ОСОБА_1 на строк три місяці з дати постановлення даної ухвали.

Вказана ухвала отримана відповідачем 16.03.2020.

Згідно постанови від 16.03.2020 зупинено виконання виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №826/3436/18 від 23.09.2019.

Постановою відповідача від 19.06.2020 поновлено виконавче провадження №61155255.

Також 19.06.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61155255 на підставі заяви позивача від 25.05.2020 №517/2732 та постанову від 19.06.2020 про стягнення з боржника виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

19.06.2020 Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №61155255. Даною постановою зобов`язано Київське квартирно - експлуатаційне управління сплатити виконавчий збір у розмірі 18 892 грн. 00 коп.

Позивач не погоджуючись з постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, з огляду на самостійне добровільне виконання рішення суду, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статі 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частинами другою-третьою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини п`ятої вказаної статті Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що Окружним адміністративним судом м. Києва у рішенні від 26.02.2019 зобов`язано Київське КЕУ підготувати та надіслати на розгляд Комісії з контролю та розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України матеріали для вирішення питання про виключення з числа службової квартири АДРЕСА_1 та надання її для постійного проживання ОСОБА_1 .

Позивач посилаючись на неможливість своєчасно виконання рішення суду, зазначає про те, що у нього постала необхідність звернення до Об`єднаної житлової комісії Генерального штабу ЗС України та БПС щодо надання відповідних документів на підставі яких Київське КЕУ підготує Список надання житлової площі для постійного проживання та в подальшому направить до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Крім того, Київське КЕУ зазначило, що здійснює свою діяльність, у тому числі щодо обліку житла для військовослужбовців та підготовки документів, в межах зони своєї відповідальності, яка обмежується у гарнізонах: м. Києва, Переяслав-Хмельнииькому. Бориспільському. Броварському, Васильківському, Гостомельському та Семиполківському гарнізонах.

З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 , перебуває на балансі та на обліку в Квартирно - експлуатаційному відділі міста Дніпра, Київське КЕУ звернулось до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпра щодо надання довідки про місцезнаходження та характеристику житла.

Відтак, позивач зазначив, що безпосереднє виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 не залежало лише від дій Київського КЕУ, а й від дій інших установ, що в свою чергу, створювало труднощі та відповідно гальмувало процес виконання рішення суду у найкоротші терміни, незалежно від волі останнього.

Водночас, після усунення зазначених перешкод та виконання зазначено рішення суду, державним виконавцем 19.06.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61155255, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтями 40 та 42 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема, частиною третьою статті 40 цього Закону визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону № 1404-VІІІ відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується у порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в цьому випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 цього Закону чи повернення виконавчого документа згідно зі статтею 37 зазначеного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк не виконав рішення Окружного адміністративного суду міста Києва №826/3436/18 від 23.09.2019.

Як зазначалось вище, постанову про закінчення виконавчого провадження №61155255 у зв`язку з виконанням рішення суду, відповідачем прийнято 19.06.2020. Цього ж дня прийнято постанову про стягнення виконавчого збору №61155255 та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №61155255.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Отже, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець, приймаючи спірну поставу про стягнення виконавчого збору, діяв у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень.

Крім того, стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Фактично виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Пояснення позивача щодо наявних об`єктивних перешкод, що призвели до неможливості виконання ним рішення суду у добровільному порядку у строк, визначений законом, не можуть розцінюватися як підстави для звільнення від сплати виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Київське квартирно - експлуатаційне управління - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов