Справа № 125/2451/19
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 вересня 2020 р. Справа № 125/2451/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Воронюк В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи адвоката Ліпенка Ю.К.

без участі відповідача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПрАТ "ВФ Україна"

про: визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області, третя особа - ЗАТ "Український мобільний зв`язок" про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2019 року матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю.

21.01.2020 матеріали справи №125/2451/19 надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25 лютого 2020 р.

Ухвалою суду від 25.02.2020 в задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання відмовлено (а.с. 85-87).

25.02.2020 на адресу суду від представника третьої особи надійшла заява, в якій останній просив замінити третю особу ЗАТ "Український мобільний зв`язок" на ПрАТ "ВФ Україна" (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), вказавши її статус у справі як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача (а.с. 62-64).

Одночасно подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 25.02.2020 допущено заміну учасника справи, а саме третьої особи із ЗАТ "Український мобільний зв`язок" (вул. Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21000) на ПрАТ "ВФ Україна" (код ЄДРПОУ 143 33937, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), вказавши її статус у справі як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача (а.с. 90).

Запропоновано третій особі ПрАТ "ВФ Україна" подати до суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог у порядку передбаченому ст. 165 КАС України, а саме у 15 - денний термін з дня отримання даної ухвали. Підготовче засідання відкладено на 24.03.2020.

24.03.2020 адміністративна справа знята з розгляду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 " Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (а.с. 127).

В подальшому справа призначена на 10.09.2020, про що повідомлено учасників процесу, виклик яких здійснено судовими повістками.

В судове засідання прибув позивач. Представник третьої особи взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції через Галицький районний суд м. Львова.

Відповідач подав клопотання про відкладення підготовчого засідання з огляду на те, що їх представник перебуває на лікарняному (а.с. 149).

Суд, ухвалою, проголошеною без виходу до нарадчої кімнати, відхилив клопотання відповідача, підготовче засідання постановив проводити за даної явки.

Судом поставлено на розгляд клопотання третьої особи про закриття провадження у справі.

Представник третьої особи клопотання підтримав, позивач з приводу клопотання поклався на розсуд суду.

Вирішуючи клопотання щодо закриття провадження у справі з підстав предметної юрисдикції цього спору, суд керується наступним.

Так, за змістом клопотання заявник вказує, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (користування), тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Скасування такого акта не породжує наслідків для користувача земельної ділянки, оскільки в такої особи виникло право користування земельною ділянкою, яке ґрунтується на правовстановлюючих документах. Відтак обраний спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує його реального захисту.

Відповідно до матеріалів справи, предметом позову є рішення 25 сесії 7 скликання Луко-Барської сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки з ТЦ Вінниця ПрАТ "ВФ Україна" від 03.06.2019 року, який позивач просить визнати недійсним.

Оцінюючи доводи третьої особи, судом установлено, що у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення 25 сесії 7 скликання Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки з ТЦ Вінниця ПрАТ "ВФ Україна" від 03.06.2019 року виникли правовідносини що пов`язані з реалізацією суб`єктивних прав ПрАТ "ВФ Україна". Зокрема 10.07.2019 року було укладено Додаткову угоду про продовження Договору оренди землі від 22.05.2019, зареєстрованого 10.07.2009. Крім того, було зареєстровано право оренди землі строком на 10 років, що підтверджується Додатковою угодою про продовження договору оренди землі від 22.05.2009 (а.с. 70) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 71).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В свою чергу, як зазначено у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, в рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, для забезпечення права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції, яка визнається і ратифікована Україною, суттєвого значення набуває питання дотримання національними судами правил предметної юрисдикції.

Водночас, слід вказати, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно п. 1, 2, ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що даний спір позбавлений ознак публічно - правового, оскільки є спором щодо захисту цивільного права, відтак, з огляду на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та предмет спору, такий повинен вирішуватись судом цивільної юрисдикції.

Варто відзначити, що Верховний Суд України в судових рішеннях від 11.11.2014 у справі № 21-493а14 та від 09.12.2014 у справі № 21-308а14 із посиланням на положення ст. 2 та 5 Земельного кодексу України зазначив, що орган місцевого самоврядування при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин та при розпорядженні земельними ділянками є вільним у виборі суб`єкта щодо надання земельної ділянки. Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Висновок Верховного Суду України, викладений у наведених постановах, фактично зводиться до того, що органи місцевого самоврядування у відносинах розпорядження землями комунальної власності є суб`єктами цивільного права і не здійснюють у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 24.02.2015 у справі № 21-34а15 та від 04.04.2018 у справі № 676/3596/16-а, вказавши, що згідно зі ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст. 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними особами, фізичними особами та з суб`єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Подібна правова позиція, щодо віднесення спорів до юрисдикції цивільного суду містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.05.2020 року справа №126/1099/16-а, від 19.02.2020 у справі № 1321/1810/2012, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №802/950/17-а.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Роз"яснити позивачу, що з огляду на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та предмет спору, такий повинен вирішуватись судом цивільної юрисдикції.

За змістом ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 183, 238, 239, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи адвоката Ліпенка Ю.К. - задовольнити.

Провадження у справі №125/2451/19 за позовом ОСОБА_1 до Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПрАТ "ВФ Україна" про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору - закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 17.09.2020

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна