Справа № 640/9593/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9593/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року про забезпечення позову, суддя Літвінова А.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" до Дніпровської міської ради, Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Антимонопольного комітету України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія", Товариство з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго" про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Антимонопольного комітету України, в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.06.2020 року) просило:

- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- скасувати рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Код , пр. О.Поля, 2) щодо погодження проекту рішення Дніпропетровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- зобов`язати Антимонопольний комітет України (Код , 03035, м. Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45) скасувати рішення про погодження Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проекту рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Код , пр. О. Поля, 2) щодо погодження проекту рішення Дніпропетровської міської ради від 20.05.2020 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";

- зобов`язати Антимонопольний комітет України (Код , 03035, м. Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45) скасувати рішення про погодження Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проекту рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2019 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".

Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія" до суду 25.05.2020 року було подано позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про скасування рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" в частині, яка стосується прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія".

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго" до суду 27.05.2020 року подано позовну заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про скасування рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" в частині, яка стосується прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго" як третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору в адміністративній справі №640/9593/20 - залишено без розгляду.

Разом з тим, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2020 року, на підставі статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго" залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" та третіми особами - Товариством з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго", Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія" через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 року "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" та зупинення дії рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".

Заява про забезпечення позову обґрунтовано тим, що рішення від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" опубліковано з порушенням підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, так як опубліковане після 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків.

Також, заявниками зазначено, що в порушення положень статті 274.1 статті 274 Податкового кодексу, Дніпровська міська рада перевищила свої повноваження та прийняла рішення від 18.12.2019 року №9/52, яким змінила та ввела з 01.07.2020 року на території міста Дніпро ставки земельного податку у розмірі 12 відсотків для земель громадської забудови та земель транспорту, що перевищують 0,9 га та прийняла рішення від 20.05.2020 року № 11/57, яким змінила та ввела з 01.01.2021 року на території міста Дніпро ставки земельного податку у розмірі 10 відсотків для земель з наступним призначенням: "Для обслуговування будівель торгівлі, що використовують земельну ділянку площею 0,9 га та більше".

Звернувшись до суду з заявою про забезпечення позову, представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія" вказано на очевидну протиправність оскаржуваних рішень, а також на грубе порушення права позивача та третіх осіб, як платників податків, учасників орендних правовідносин із Дніпропетровською міською радою та можуть призвести до негативних наслідків, зокрема безпідставного стягнення явно завищеного розміру податків та орендної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" до набрання рішенням суду законної сили у адміністративній справі № 640/9593/20 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія". В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Дніпровською міською радою подано апеляційну скаргу в якій відповідач просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З положень даної статті вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною 3 статті 151 КАС України

Не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій; 5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення; 6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку); 7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"; 8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта; 9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.

Таким чином, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як убачається із заяви про забезпечення позову необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що Дніпровська міська рада прийняла рішення від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".

Як зазначають заявники, Дніпровська міська рада під час прийняття рішення від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" діяла не на підставі та не у спосіб, що встановлені чинним законодавством, а саме порядку, встановленому Податковим кодексом України та Законом України від 11.09.2003 року №1160 "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", що робить його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, у заяві про забезпечення позову, позивач та треті особи вказують, що рішення Дніпровської міської ради №9/52 прийняте 18 грудня 2019 року, а опубліковане в друкованому виданні "Наше місто" 26 грудня 2018 року без додержання, встановленого Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" способу - не вчинено ані включення проекту оскаржуваного акту до плану регуляторної діяльності, ані повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту з метою одержання зауважень і пропозицій, не вчинено відповідного аналізу регуляторного впливу; не проведено належним чином його обговорення.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Таким чином, на думку заявників, рішення від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" опубліковано з порушенням підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, так як опубліковане після 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків.

Крім того, згідно додатку до рішення від 18.12.2019 року №9/52 з 01.07.2020 року ставки земельного податку та розмір річної орендної плати за користування земельними ділянками певного цільового призначення (землі громадської забудови, землі транспорту) розміром 0,9 га та більше підвищено з 3-х до 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

В подальшому, Дніпровська міська рада прийняла рішення від 20.05.2020 року №11/57 яким змінила та ввела з 01.01.2021 року на території міста Дніпро ставки земельного податку у розмірі 10 відсотків для земель з наступним призначенням: "Для обслуговування будівель торгівлі, що використовують земельну ділянку площею 0,9 га та більше".

Згідно додатку до рішення від 20.05.2020 року №11/57 з 01.01.2021 року ставки податку та розмір річної орендної плати за користування земельними ділянками певного цільового призначення "Для обслуговування будівель торгівлі, що використовують земельну ділянку площею 0,9 га та більше" підвищено з 3-х до 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

У зв`язку з цим, заявники вважають, що в порушення положень статті 274.1 статті 274 Податкового кодексу, Дніпровська міська рада перевищила свої повноваження та прийняла рішення від 18.12.2019 року №9/52, яким змінила та ввела з 01.07.2020 року на території міста Дніпро ставки земельного податку у розмірі 12 відсотків для земель громадської забудови та земель транспорту, що перевищують 0,9 га та прийняла рішення від 20.05.2020 року № 11/57, яким змінила та ввела з 01.01.2021 року на території міста Дніпро ставки земельного податку у розмірі 10 відсотків для земель з наступним призначенням: "Для обслуговування будівель торгівлі, що використовують земельну ділянку площею 0,9 га та більше".

Заявники вважають, що вищезазначені обстави вказують на очевидну протиправність оскаржуваних рішень та порушення права позивача та третіх осіб, як платників податків, учасників орендних правовідносин із Дніпропетровською міською радою, що можуть призвести до негативних наслідків, зокрема безпідставного стягнення явно завищеного розміру податків та орендної плати.

Колегія суддів зазначає, що для застосування заходів забезпечення позову необхідним є встановлення судом обставин, які б свідчили саме про вжиття уповноваженим суб`єктом заходів стягнення, проте із долучених до матеріалів справи документів та наданих представниками сторін в судовому засіданні пояснень не вбачається наявність таких.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 року (справа № 826/10936/18).

Судова колегія зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування.

Як убачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" оскаржується рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", яке набирає чинності з 01.07.2020 року, що враховуючи обставини, наведені в заяві про забезпечення позову має ознака очевидної протиправності, а саме прийняття акту з порушенням приписів статей 12 та 274 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи положення статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов вірного висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову в частині зупинення дії рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" до набрання рішенням суду законної сили у адміністративній справі № 640/9593/20 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпроменерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Дніпротехекологія".

Також колегія суддів зазначає, що вирішуючи зазначене питання про забезпечення позову, суд першої інстанції ні в якому разі не висловлював своєї думки щодо законності чи правомірності рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 року року та оскаржувана ухвала жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням рішень Дніпровської міської ради та дій Антимонопольного комітету.

Щодо відмови у забезпеченні позову шляхом зупинення дії рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 року №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", то суд першої інстанції правильно відмовив в цій частині, оскільки вказане рішення набирає чинності з 01.01.2021 року, а тому підстав для запезпечення позову в цій частині немає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 16 вересня 2020 року.