Справа № 520/7973/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 р. Справа № 520/7973/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представників:

позивача - Прокопченко К.А., відповідача - Красникова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2020 року, яке прийнято Головним управлінням ДПС у Харківській області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2020 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито спрощене провадження по справі. Запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, а позивачу - відповідь на відзив.

До канцелярії суду представником Головного управління ДПС у Харківської області надано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що За результатами камеральної перевірки, встановлено порушення пп. 267.8.1 п.267,8 ст. 267 ПК України, а саме протягом граничних строків, несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошових зобов`язань з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік, за податковим повідомленням - рішенням від 04.04.2016 року № 191-1303 на суму 25 000 грн. (граничний термін сплати - 28.10.2016 року, фактично сплачено - 02.02.2017 року). На адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом направлено податкове повідомлення-рішення від 04.04.2016 року № 191-1303, яке повернулося відправнику по закінченню терміну зберігання. Також, на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення податковим органом направлялися акт перевірки від 27.01.2020 року №769/20-40-56-06/ НОМЕР_1 та прийняте на його підставі податкове повідомлення - рішення від 17.03.2020 року № щодо нарахування штрафу за порушення строку сплати суми грошових зобов`язань з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 5 000 грн., які за приписами ст. 42 ПК України є врученими. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві, додатково зазначивши, що відзив на позов дублює акт №769/20-40-56-06/ НОМЕР_1 , складаний ГУ ДПС в Харківській області 27.01.2020 року за результатами проведеної у відношенні позивача камеральної перевірки, на підстав якого і прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Жодних нових обставин, доводів, доказів спростування позиції, викладеної в позовній заяві, податковим органом не доведено. У відзиві відповідачем не вказано дату направлення податкового повідомлення - рішення від 04.04.2016 року № 191-1303, який в свою чергу в порушення п.п.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України направлений не до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), оскільки направлено лише 22.07.2016 року. За таких підстав, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ГУ ДПС в Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2020 року, яким на підставі статті 126 ПК України, за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з транспортного податку 25000,00 грн., застосовано штраф 5 000,00 грн. (20% від сплаченої суми).

Вказане податкове повідомлення - рішення отримано представником позивача під підпис 07.04.2020 року (а.с. 8).

В порядку статті 56 ПК України позивач оскаржив до ДПС України податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС в Харківській області № від 17.03.2020 року, яку рішенням ДПС України від 09.06.2020 року залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення - без змін (а.с. 21 - 23).

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням ГУ ДПС в Харківській області № від 17.03.2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване податкове повідомлення - рішення податковим органом прийнято на підставі акту камеральної перевірки з питання своєчасності сплати суд узгоджених податкових зобов`язань по транспортному податку від 27.01.2020 року №769/20-40-56-06/ НОМЕР_1 , у висновках якого зазначено про порушення позивачем п.267.8 ст. 267 ПК України.

В акті перевірки також зазначено, що податковим повідомленням - рішенням від 04.04.2016 року № 191-1303 позивачу було нараховано транспортний податок за 2016 рік у сумі 25 000,00 грн., граничний термін сплати якого 28.10.2016 року, тоді як фактично сплачено позивачем 02.02.2017 року, що є порушенням п.267.8 ст. 267 ПК України, відповідальність за що передбачено п.126.1 ст. 126 ПК України.

Відповідно до пп.267.1.1. п.267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пп.267.3.1 п.267.3, п.267.4 ст. 267 ПК України).

Відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п.126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 року №191-1303, яким позивачу було нараховано транспортний податок за 2016 рік у сумі 25 000,00 грн., контролюючим органом направлене на адресу ОСОБА_1 22 липня 2016 року, що підтверджено проставленою в повідомленні про вручення поштового відправлення датою подання відправлення як 22.07.2016 року (а.с. 17), тобто з порушенням строку, встановленого пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України.

Доказів того, що вказане податкове повідомлення - рішення направлялося позивачу до 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року), представником відповідача до суду не надано, матеріали справи таких доказів також не містять.

В позовній заяві позивач зазначив, що сплатив 25 000,00 грн. транспортного податку лише 02.02.2017 року після того, як отримав податкову вимогу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 30.11.2016 № 23609-17 на вказану суму (а.с. 24).

Відповідно до п.126.3 статті 126 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Враховуючи, що податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 року №191-1303, яким ОСОБА_1 визначено транспортний податок за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн., на адресу позивача направлено лише 22.07.2016 року, тобто з порушенням встановленого пп.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України строку (до 1 липня базового року - 2016), тому в силу п.126.3 статті 126 ПК України позивач звільняється від відповідальності, передбаченої вказаною статтею за несвоєчасну сплату ним транспортного податку за 2016 рік.

Отже, оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням ГУ ДПС в Харківській області № від 17.03.2020 року протиправно застосовано до позивача штраф у розмірі 5000,00 грн. за порушення граничних строків сплати ним транспортного податку за 2016 рік, визначеного податковим повідомленням - рішенням від 04.04.2016 року №191-1303.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. (орієнтовний розрахунок наведений у позовні заяві), суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Між ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Корт Райдер" (Виконавець) 02 січня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги № ПГО, за мовами якого Замовник доручає Виконавцю, а останній приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги (юридичних послуг) на умовах, передбачених цим договором.

В рахунку - фактурі № 16/20 від 16.06.2020 року вказана сума передоплати правової допомоги з судового оскарження податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 17.03.2020 року, яка складає 5 000,00 грн.

Квитанцією № 664951 від 17.03.2020 року, виданою Правекс банком, підтверджено здійснення позивачем перерахунку 5 000,00 грн. на рахунок АО "Корт Райдер".

Так, відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Проте, позивачем не надано до суду акту наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року, розрахунку витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (надання адвокатських послуг) в межах даної справи. Також не визначено обсягу послуг, які надаються адвокатом. Крім того, при визначенні попереднього орієнтованого розрахунку витрат на професійну правничу допомогу вартості послуг 5 000,00 грн. не зазначено порядку обчислення гонорару адвоката, погодинної ставки гонорару адвоката, скільки витрачено ним часу на надання тієї чи іншої послуги в рамках даної справи. Додаткових документів з такими відомостями представником позивача також не надано до суду.

Відсутність такого розрахунку витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, п.3 Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.03.2020 року, яке прийнято Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Обчислення строків оскарження рішення суду здійснюється з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко