Справа № 420/1717/20
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1717/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2019/00289,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніколас» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС UA 500020/2019/00289.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що надані декларантом до Одеської митниці ДФС для митного оформлення товару, документи, які відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні саме митної вартості товару, та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсі, специфікації). Однак, Одеською митницею ДФС під час витребування додаткових документів наведено підстави, котрі не свідчать про неможливість перевірки числових значень заявленої декларантом митної вартості товару. Суб`єктом владних повноважень також не обґрунтовано, у чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, котра заявлена в митній декларації. Крім того, позивач стверджує, що процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч.3 ст.53 Митного кодексу України можливе лише за умови зазначення митницею, який саме документ є необхідним, та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто, витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України можливе лише за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів. Також, позивач стверджує, що до митного органу подано митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки №4625556, відповідно до якої вартість товару складає 46075,70 доларів США. Крім того, у Товариства позивача наявний Сертифікати якості. Відповідно до умов поставки CIF ODESSA страхування проводиться на 110% вартості товару. Вартість товару, відповідно до всіх документів складає 44427,40 доларів США (46075,70 доларів США, які сплачено покупцю включають в себе і вартість океанського фрахту в розмірі 1540 доларів США, і вартість страхування в розмірі 108,30 доларів США). Водночас, 110% від вартості товару (44427,40 доларів США) становить 48870,14 доларів США, і саме на таку суму укладено договір страхування товару №ASHH20124219Q006374Q від 21.11.2019року. Отже, товар застраховано за звичаями усталеної практики та положенням умов поставки CIF ODESSA, що у свою чергу жодним чином не впливає на визначення числових значень складових митної вартості товарів, та не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару. Окрім того, відповідно до митної декларації ТОВ «Ніколас» задекларовано два види товару: 1-й - «Меблі з комбінованих матеріалів, столи в асортименті», товар 1, код товару 94038900, ціна товару 42990,59 доларів США, 2-й - «Меблі для сидіння, які не перетворюються у ліжка», товар 2, код товару 94017100 ціна товару 3085,10 доларів США. Відповідно до сертифікату походження всі товари позначені з кодом 9403. Натомість, митним органом скориговано митну вартість товару №1 за кодом 9403, що відповідає коду товару, який зазначено в сертифікаті походження товару. Митна вартість товару №2 не коригувалась митним органом, а тому невірно зазначений код не має будь-якого значення для вирішення даної справи. В той же час, декларантом вірно зазначено код товару №2 в декларації, котру прийнято митним органом. Крім того, сертифікат походження виготовлювався в КНР, і в них відповідні товари підпадають саме під код 9403, а не 9401. Крім того, інформація щодо виробника товару та пакувальний лист, не містять в собі будь-яких вартісних значень товару, у зв`язку з чим не впливають на визначення числових значень складових митної вартості товарів, та не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Відповідач Одеська митниця ДФС з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід.№14081/20 від 31.03.2020р.), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних позивачем Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA 500020/2019/00289, оскільки під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу ТОВ «Ніколас», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією (МД) №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р., контролюючим органом встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані Товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: пунктом 8 зовнішньоекономічного договору передбачено надання прайс-листа, декларації країни відправлення. До митного оформлення такі документи не надавалися; згідно страхового полісу від 21.11.2019р. №ASHH20124219Q006374Q сума страхування становить 48870,14 USD. Водночас, дане число не відповідає сумі 5% від вартості товару та вартості за інвойсом; у сертифікаті про походження товару від 16.11.2019р. №19С4419В0Х52/00775, артикул 1355G заявлений за кодом товару 9403, що відрізняється від коду товару поданого в митній декларації; у наданих до митного оформлення документах, відсутня інформація щодо виробника оцінюваного товару та торгової марки; згідно п.44 заявлено пакувальний лист від 16.11.2019р. №1, проте до митного оформлення його подано не було.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито загальне позовне провадження у справі №420/1717/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2019/00289.

Ухвалою суду від 24.03.2020р. провадження у справі №420/1717/20 зупинено відповідно до п.1 ч.2 ст.236 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р. провадження у справі поновлено відповідно до приписів ч.1 ст.237 КАС України.

Ухвалою суду від 04.08.2020р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2020р., з урахуванням положень п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність, передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи митного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 10.01.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніколас» (Покупець) та DONGGUAN EXCELLENT IMPORT AND EXPORT CO., LTD (Продавець) укладено контракт №10/01-19, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується продати та поставити товар до міста Одеси на умовах поставки CIF ODESSA у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року). Кількість товару, маса та об`єм має відповідати тій кількості, яка вказана в інвойсі та пакувальних листах. Оплата замовленого товару включає в себе 30% передплати та 70% вартості протягом 10 днів після відправлення товару Покупцю, підтвердженою сканкопією листа від Постачальника, надісланого на електронну пошту Покупця.

Судом з`ясовано, що 15.11.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніколас» (Покупець) та DONGGUAN EXCELLENT IMPORT AND EXPORT CO., LTD (Продавець) укладено Додаткову угоду №3 до Контракту №10/01-19 від 10.01.2019р., з урахуванням якої оплата по специфікації №1 від 14.11.2019року в розмірі 46075,70 доларів США сплачується наступними платежами: 1-й платіж - 13908,60 доларів США, другий 32167,10 доларів США після повідомлення Постачальника про готовність товару до відправлення. Товар по специфікації №1 від 14.11.2019р. постачається після 100% сплати.

Судом встановлено, що з урахуванням специфікації №1 до контракту №10/01-19 від 10.01.2019р. визначено кількість та вартість товару доставки, а саме: вартість товару складає 44427,40 доларів США, океанський фрахт (вартість доставки) - 1540 доларів США, страхування - 108,30 доларів США. Загальна вартість - 46075,70 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищеозначеного Контракту №10/01-19 від 10.01.2019р. компанією DONGGUAN EXCELLENT IMPORT AND EXPORT CO., LTD (Продавець) поставлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» (Покупець) «Меблі з комбінованих матеріалів, столи в асортименті», товар 1, код товару 94038900, ціна товару 42990,59 доларів США; «Меблі для сидіння, які не перетворюються у ліжка», товар 2, код товару 94017100 ціна товару 3085,10 доларів США.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару, та підтвердження митної вартості товару, декларантом позивача ТОВ «Ніколас», разом з митною декларацією №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р. до Одеської митниці ДФС були надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір №10/01-19 від 10.01.2019року, додаткову угоду №3 від 15.11.2019року, специфікацію №1 від 14.11.2019р., прайс-лист від 14.11.2019року, митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки №4625556; рахунок-фактуру NСL19001-1 від 16.11.2019року; платіжне доручення №8 від 14.11.2019року; платіжне доручення №9 від 21.11.2019року, пакувальний лист №1, коносамент МRFВ19111890, договір страхування №ASHH20124219Q006374Q від 21.11.2019року.

Під час перевірки Одеською митницею ДФС наданих декларантом позивача ТОВ «Ніколас» для підтвердження митної вартості товару, документів, фахівцями контролюючого органу встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари, а саме: пунктом 8 зовнішньоекономічного договору передбачено надання прайс-листа, декларації країни відправлення; згідно страхового полісу від 21.11.2019р. №ASHH20124219Q006374Q сума страхування становить 48870,14 USD. Водночас, дане число не відповідає сумі 5% від вартості товару та вартості за інвойсом; у сертифікаті про походження товару від 16.11.2019р. №19С4419В0Х52/00775, артикул 1355G заявлений за кодом товару 9403, що відрізняється від коду товару поданого в митній декларації; у наданих до митного оформлення документах, відсутня інформація щодо виробника оцінюваного товару та торгової марки; згідно п.44 заявлено пакувальний лист від 16.11.2019р. №1, проте до митного оформлення його подано не було.

З урахуванням чого, та з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої у МД №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р., митним органом на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості ктз, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; копію митної декларації країни відправлення; якщо здійснювалось страхування відомості про вартість страхування, а також повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

У зв`язку з чим, декларантом позивача ТОВ «Ніколас» до митного органу надіслано заяву до якої додано митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки №4625556, відповідно до якої вартість товару складає 46075,70 доларів США.

За результатами розгляду питання щодо митного оформлення, зазначеного у митній декларації №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р., товару, Одеською митницею ДФС прийнято спірні Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2019/00289.

Не погоджуючись з означеним Рішенням Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA 500020/2019/00289, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» щодо визнання протиправними та скасування Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA 500020/2019/00289, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України передбачено, та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно зі ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Уразі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які уможливлюють пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, під час перевірки Одеською митницею ДФС наданих декларантом позивача ТОВ «Ніколас» для підтвердження митної вартості товару, документів, фахівцями контролюючого органу встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари, а саме: пунктом 8 зовнішньоекономічного договору передбачено надання прайс-листа, декларації країни відправлення. До митного оформлення такі документи не надавалися; згідно страхового полісу від 21.11.2019р. №ASHH20124219Q006374Q сума страхування становить 48870,14 USD. Водночас, дане число не відповідає сумі 5% від вартості товару та вартості за інвойсом; у сертифікаті про походження товару від 16.11.2019р. №19С4419В0Х52/00775, артикул 1355G заявлений за кодом товару 9403, що відрізняється від коду товару поданого в митній декларації; у наданих до митного оформлення документах, відсутня інформація щодо виробника оцінюваного товару та торгової марки; згідно п.44 заявлено пакувальний лист від 16.11.2019р. №1, проте до митного оформлення його подано не було.

Між тим, суд не погоджується з означеною позицію митного органу, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 10.01.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніколас» (Покупець) та DONGGUAN EXCELLENT IMPORT AND EXPORT CO., LTD (Продавець) укладено контракт №10/01-19, відповідно до п.8 якого супровідними документами товару є: інвойс, коносамент, пакувальний лист товарів, сертифікат якості товарів, сертифікат походження товарів, копія експортної декларації, прайс-лист, специфікація.

Судом встановлено, що з метою підтвердження заявленої в митній декларації №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р. митної вартості товару декларантом позивача ТОВ «Ніколас» до Одеської митниці ДФС надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір №10/01-19 від 10.01.2019року, додаткову угоду №3 від 15.11.2019року, специфікацію №1 від 14.11.2019р., прайс-лист від 14.11.2019року, митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки №4625556; рахунок-фактуру NСL19001-1 від 16.11.2019року; платіжне доручення №8 від 14.11.2019року; платіжне доручення №9 від 21.11.2019року, пакувальний лист №1, коносамент МRFВ19111890, договір страхування №ASHH20124219Q006374Q від 21.11.2019року.

Крім того, ТОВ «Ніколас» до митного органу надсилалась заява до якої декларантом додано митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки №4625556, відповідно до якої вартість товару складає 46075,70 доларів США.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «Ніколас» до Одеської митниці ДФС в Одеській області надавались прайс-лист від 14.11.2019року, та митна експортна декларація Китайської Народної Республіки №4625556, котрі обумовлені пунктом 8 контракт №10/01-19 від 10.01.2019р.

Також, за умовами поставки CIF ODESSA страхування проводиться на 110% вартості товару, котра складає 44427,40 доларів США (46075,70 доларів США, які сплачено покупцю, включають в себе і вартість океанського фрахту в розмірі 1540 доларів США, і вартість страхування в розмірі 108,30 доларів США).

Водночас, 110% від вартості товару (44427,40 доларів США) становить 48870,14 доларів США, та саме на вказану суму укладено договір страхування товару №ASHH20124219Q006374Q від 21.11.2019року.

Крім того, відповідно до митної декларації №UА500020/2019/202547 від 28.12.2019р. ТОВ «Ніколас» задекларовано: 1-й «Меблі з комбінованих матеріалів, столи в асортименті», товар 1, код товару 94038900, ціна товару 42990,59 доларів США; 2-й «Меблі для сидіння, які не перетворюються у ліжка», товар 2, код товару 94017100 ціна товару 3085,10 доларів США.

Відповідно до сертифікату походження всі товари позначені з кодом 9403.

Натомість, митним органом скориговано митну вартість товару №1 за кодом 9403, що відповідає коду товару, який зазначено в сертифікаті походження товару. Митна вартість товару №2 не коригувалась митним органом.

В той же час, декларантом вірно зазначено код товару №2 в декларації, котру прийнято митним органом.

Окрім того, сертифікат походження виготовлювався в КНР, і в них відповідні товари підпадають саме під код 9403, а не 9401.

Також, інформація щодо виробника товару, та пакувальний лист, не містять в собі будь-яких вартісних значень товару, у зв`язку з чим не впливають на визначення числових значень складових митної вартості товарів, та не можуть, у даному випадку, за наявності інших документів, слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Не заслуговують на увагу суду, та сприймаються критично також й інші підстави для коригування митної вартості товарів, на котрі наголошено Одеською митницею ДФС у спірному Рішенні від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, позаяк означені недоліки, як з`ясовано судом, жодним чином не впливають на митну вартість товару, та відповідно не можуть слугувати безумовною підставою для її коригування.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що надані декларантом позивача - ТОВ «Ніколас» до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості товару, документи містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом позивача - ТОВ «Ніколас» документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст.ст.189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Зокрема, як зазначено у спірному Рішенні Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, з метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006», ЄАІС ДФС, та встановлено, що по товару №1 МД №UA500020/2019/10964 від 02.10.2019р. на рівні не менше 4,02 дол.США за 1 кг. нетто.

Проте, вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації які саме товари були використані в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, котрі містяться в ЄАІС, мають суто допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Також, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Одеською митницею ДФС належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесено до декларації недостовірні чи неточні відомості, або надано документи, котрі містили розбіжності, що у свою чергу унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною контракту.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відтак, враховуючи, що декларантом позивача ТОВ «Ніколас» до Одеської митниці ДФС за вказаним зовнішньоекономічним договором надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрі цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), не є обґрунтованим, а тому суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб, та відповідно відсутності підстав для коригування митним органом митної вартості товару.

До того ж, Одеською митницею ДФС не доведено, та суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування до заявленої ТОВ «Ніколас» у митній декларації митної вартості саме другорядного методу визначення митної вартості резервного, та послідовного вибору методів, як того вимагають положення ч.3 ст.57 Митного кодексу України.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей, та недоліків у поданих документах, не конкретизуючи, у чому саме такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару, та чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, на думку суду, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо безпідставності, та неправомірності коригування Одеською митницею ДФС заявленої декларантом митної вартості товарів, а відтак наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Ніколас» шляхом визнання протиправними та скасування Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, а також Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2019/00289.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» задоволено, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2019/00289, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.12.2019р. №UA 500020/2019/000008/2.

3. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA 500020/2019/00289.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (65078, м.Одеса, вул.Гайдара,21-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколас» (73003, м.Херсон, вул.Вишнева,60, ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 8315(вісім тисяч триста п`ятнадцять)грн. 98коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.