Справа № 200/6594/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/6594/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо застосування до відносин з виплати пенсії законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, зобов`язання виплатити борг з пенсії за віком на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що є пенсіонером, у грудні 2017 року звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії, оскільки зареєструвалась у м. Гірник Донецької області. Втім, пенсію позивач отримує лише з січня 2020 року, а виплати з лютого 2018 року по грудень 2019 року протиправно проведені не були. Вважає, що положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на неї не поширюються. Позивач вважає, що дії відповідача порушують її конституційне право на отримання пенсійних виплат.

За змістом отриманого судом відзиву відповідач не згодний із заявленими позивачем вимогами та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві відповідач зазначив, що на виконання рішення суду від 24.09.2018 позивачу нараховано пенсію з 01.02.2018. Виплата пенсії за період з лютого 2018 року по грудень 2019 року буде здійснена в Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. До цього ж, особа, яка зареєструвалась на підконтрольній українській владі території після початку проведення антитерористичної операції (АТО) вважається внутрішньо переміщеною. Проведення виплат таким особам врегульовано приписами Постанов КМУ від 01.10.2014 № 509, від 05.11.2014 № 637, від 08.06.2016 № 365.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 16.07.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 19.08.2020 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні 27.08.2020. Враховуючи повідомлення належним чином представників сторін про дату, час та місце розгляду справи та їх неявку до судового засідання 27.08.2020, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою від 17.09.2020 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання виплатити борг з пенсії за віком за період з 01.02.2018 по 24.09.2018 на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Позивач була зареєстрована у м. Донецьк, а з 03.02.2017 зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_1 , про що наявний відповідний штамп в її паспорті у відомостях про місце проживання особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, пенсію з 1 лютого 2018 року не отримувала через припинення її виплати на підставі розпорядження від 26.01.2018 № 195675.

Згідно наданих відповідачем документів заборгованість з пенсії, що підлягає до виплати позивачу виникла за період з лютого 2018 року по грудень 2019 року включно. За цей період позивачу нараховано пенсію, а з січня 2020 року позивач пенсію отримує.

Як вбачається з листа відповідача позивачу від 25.06.2020 № 50/С-05725-20 пенсія за період з лютого 2018 року по грудень 2019 року буде виплачена в Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. До цього ж, особа, яка зареєструвалась на підконтрольній українській владі території після початку проведення антитерористичної операції (АТО) вважається внутрішньо переміщеною. Проведення виплат таким особам, у тому числі позивачу, врегульовано приписами Постанов КМУ від 01.10.2014 № 509, від 05.11.2014 № 637.

З наданої відповідачем суду довідки від 15.09.2020 № 1921 вбачається, що позивачу виплачено пенсію за квітень 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2018 у справі № 805/2683/18-а, що набрало законної сили, скасовано розпорядження Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 195675 від 26.01.2018 та зобов`язано його здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.02.2018.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спірним питанням даної справи є правомірність невиплати позивачу пенсії з 25.09.2018 по 31.12.2019.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 цього Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ № 1058 виплата пенсії припиняється за рішеннями територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Серед підстав невиплати позивачу пенсії відповідач визначає необхідність дотримання Постанов КМУ від 01.10.2014 № 509, від 05.11.2014 № 637, від 08.06.2016 № 365, якими врегульовано механізм проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (якою на думку відповідача є позивач) та Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Як встановлено судом, згідно з відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання, з лютого 2017 року її зареєстровано у м. Гірник, що знаходиться на підконтрольній українській владі території, нарахування та виплату пенсії на території якого здійснює відповідач.

Щодо посилань відповідача на положення Постанов КМУ від 01.10.2014 № 509, від 05.11.2014 № 637, від 08.06.2016 № 365 суд зазначає, що вони до даних правовідносин не застосовуються, оскільки їх прийнято задля забезпечення реалізації положень Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач дійсно формально підпадає під ознаки наведені у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов`язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі № 234/11095/17 (№ К/9901/163/17).

Як встановлено судом, позивач змінила місце свого постійного проживання та зареєстрована на підконтрольній владі території Україні, з огляду на що право на отримання нею пенсії не може залежати від наявності довідки внутрішньо переміщеної особи та виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок отримання пенсії для осіб із таким статусом.

Посилання відповідача на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету також не заслуговують на увагу, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, якими затверджувався цей порядок та установлювалось, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

На підставі наведеного, посилання відповідача на зазначені підзаконні нормативно-правові акти є безпідставними.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Європейський Суд з прав людини встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Підстави для такого висновку суд також вбачає із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній, крім іншого і у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", в якій визначено обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

До цього ж, згідно ч. 1 ст. 117 Цивільного Кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії від 29 листопада 1991 р. Порушенням мирного володіння майном, яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Зважаючи на висновок суду про невиплату відповідачем пенсії позивачу за відсутності на те підстав, факт реєстрації позивача на підконтрольній українській владі території та небажання отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо застосування до виплати пенсії позивачу законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про зобов`язання виплатити борг з пенсії за віком за період з 25.09.2018 по 31.12.2019 на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам також підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що з наданої відповідачем суду довідки від 15.09.2020 № 1921 вбачається, що позивачу виплачено пенсію за квітень 2019 року, що суперечить листу відповідача від 25.06.2020 № 50/С-05725-20 та відзиву на позов, у зв`язку з чим довідку від 15.09.2020 № 1921 суд до уваги не приймає, однак вважає за необхідне з урахуванням наданого ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України права вийти за межі позовних вимог, при визначенні періоду, за який присуджується до виплати пенсія вказати, що така виплата має бути проведена з урахуванням фактично виплачених сум.

Пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії та сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при відкритті провадження у справі відстрочено позивачу сплату судового збору.

Враховуючи наведене вище та немайновий характер заявлених позивачем вимог, судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування до виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 25.09.2018 по 31.12.2019 без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 борг з пенсії за віком за період за період з 25.09.2018 по 31.12.2019 на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду у межах суми виплати пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач) місцезнаходження: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ідентифікаційний код 41247274.

Суддя А.С. Михайлик