Справа № 160/6637/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 160/6637/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту наказу,-
18.06.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » від 23.05.2020 року №69 про накладення на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення сувора догана.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведення службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 був наданий письмовий наказ «Про результати службового розслідування» від 23.05.2020 року № 69, пунктом 3 якого зазначено «За порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сих України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановлення такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів, пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення сувора догана».
Позивач вважає, що членами комісії, які проводили службове розслідування та виклали свої результати в Акті службового розслідування, а також ТВО командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , яким було підписано наказ «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » від 23.05.2020 року № 69 та пунктом 3 якого накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, є такими, що не відповідають дійсності, а наказ ТВО командира в/ч НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » від 23.05.2020 року № 69, зокрема в частині, що стосується накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 06.07.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем засобами поштового зв`язку надіслано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач зазначає, що предметом службового розслідування було встановлення причин та передумов, що сприяли вчиненню правопорушення підполковником ОСОБА_3 . Саме завдяки повному, всебічному та законному вивченню обставин, що передували порушенню було виявлено, що однією з передумов його вчинення стало незадовільне виконання покладених на позивача обов`язків.
Щодо не призначення безпосереднього начальника підполковника ОСОБА_3 у склад комісії, відповідач вказує, що головою комісії було призначено полковника ОСОБА_4 , який проходить службу на посаді начальника відділу запобігання, виявлення злочинів та інших порушень заступника командира військової частини НОМЕР_1 та як заступник командира військової частини в порядку ст. 70 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 1999 року № 548-XIV підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу, за відсутності командира виконує його обов`язку. Таким чином, відповідач пояснює, що підполковник ОСОБА_3 та позивач перебували у підпорядкуванні голови комісії.
Стосовно накладення стягнення на весь особовий склад підрозділу, відповідач зазначає, що зазначений факт не відповідає дійсності, оскільки в акті службового розслідування від 23.05.2020 року № 6737 та в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2020 року № 69 зазначається персональна відповідальність кожної винної особи з зазначенням конкретних порушень, що в подальшому призвели до вчинення правопорушень ОСОБА_3 .
Крім того, відповідач звертає увагу, що позивач ознайомлений з актом службового розслідування та наказом про його результати.
На думку відповідача, зазначене підтверджує, що дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани на позивача накладено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Тому відповідач просить прийняти до розгляду вказані доводи відповідача, викладені у відзиві, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а в разі незгоди позовну заяву позивача залишити без розгляду.
З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо:
1) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;
2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;
3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності;
5) надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду;
6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява;
7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;
8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;
9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;
10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Таким чином, суд зазначає, що підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 , відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Східне територіальне управління Військової служби правопорядку) на посаді начальника військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «полковник».
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.05.2020 року №159, копія якого міститься в матеріалах справи, відповідно до рапорту старшого групи оперативного реагування військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 за вхідним № 6595 від 20.05.2020 року вбачається, що 20.05.2020 року начальник групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 , перебував із ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків.
З метою з`ясування обставин, причин та умов, що сприяли перебуванню із ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків начальника групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , керуючись вимогами ст. ст. 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608, наказано призначити розслідування з метою з`ясування обставин, причин та умов, що сприяли перебуванню із ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків начальника групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 .
Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голова комісії начальник відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступник командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_8 , члени комісії: старший офіцер відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_9 , офіцер відділу проведення службових розслідувань військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_10 .
Згідно наказу визначено, що службове розслідування провести в термін до 28.05.2020 року зі складанням акту за його результатами.
Відповідно до висновків акту службового розслідування від 23.05.2020 року, затвердженим тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 23.05.2020 року, вбачається, що 20.05.2020 року начальник групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 вжив алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння у робочий час під час виконання службових обов`язків, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, чим свідомо допустив скоєння військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Основними причинами та умовами, що сприяли вживанню алкогольних напоїв і перебуванню у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків стали, зокрема, незадовільне виконання службових обов`язків начальником відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_11 , яким було порушено вимоги статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановленню такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів; пункту 1 наказу міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, в частині організації роз`яснювальної роботи серед особового складу, спрямованої на недопущення вживання алкогольних напоїв у службовий час та появи на службі в нетверезому стані.
В зазначеному акті службового розслідування визначено пропозиції, зокрема, за порушення статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановленню такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів; пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2020 року № 69 «Про результати службового розслідування», копія якого наявна в матеріалах справи, з метою недопущення подібних випадків у майбутньому, наказано, за порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановленню такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів; пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.
Не погоджуючись з таким наказом, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон №2232).
Згідно положень ч.1 ст.2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №2232 Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551 від 24.03.1999 року (з наступними змінами та доповненнями, надалі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Суд зазначає, що під час проходження служби щодо обов`язків та покладених на нього завдань позивач має керуватися чинним законодавством України, зокрема, Конституцією України, Статутом Збройних Сил України, наказами командирів та начальників.
Суд звертає увагу, що військова служба у Збройних Сил України носить особливий характер, про що визначено у ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Повсякденна діяльність щодо реалізації вимог відповідних норм Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Військової присяги, військових Статутів, положень про порядок проходження військової служби характеризує конкретний зміст цієї служби.
Відповідно до ст.ст. 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
У відповідності до положень п.2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися, зокрема, у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №608 Службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розділом ІІІ Порядку №608 визначено порядок проведення службового розслідування.
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (п.1 розділу ІІІ Порядку №608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (п.3 розділу ІІІ Порядку №608).

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншому військовослужбовцю. У разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) службове розслідування може бути доручено військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді сержантського (старшинського) складу(п.5 розділу ІІІ Порядку №608).

Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.

У випадку відсутності голови комісії з будь-яких підтверджених поважних причин його обов`язки в установленому порядку покладаються на одного з членів комісії, у разі відсутності з вищезазначених причин одного з членів комісії за необхідності за відповідним клопотанням голови комісії здійснюється його заміна іншою посадовою (службовою) особою відповідно до наказу командира (начальника) (п.6 розділу ІІІ Порядку №608).

Залучення за потреби фахівців до проведення службового розслідування здійснюється на підставі звернення (запиту) до відповідного командира (начальника) (п.7 розділу ІІІ Порядку №608).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п.8 розділу ІІІ Порядку №608).

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків (п.9 розділу ІІІ Порядку №608).

Втручання будь-яких осіб у перебіг службового розслідування з метою перешкоджання об`єктивному та повному проведенню службового розслідування або впливу на кінцевий результат забороняється. Про виявлення таких фактів особа, якій доручено проведення службового розслідування, або голова комісії повідомляють командира (начальника), який призначив службове розслідування (п.10 розділу ІІІ Порядку №608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення (п.11 розділу ІІІ Порядку №608).

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (п.12 розділу ІІІ Порядку №608).

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування (п.13 розділу ІІІ Порядку №608).

Одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.

У разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник) у разі не завершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування (п.14 розділу ІІІ Порядку №608).

Права та обов`язки осіб, які проводять службове розслідування, передбачені розділом ІV Порядку №608.

Права та обов`язки осіб, які проводять службове розслідування, передбачені розділом ІV Порядку №608.

В свою чергу військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України (п.3).

Згідно приписів п.п. 1-4 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку №608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку №608).

У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення (п. 7 розділу V Порядку №608).

Відповідно до п.п.1-5 розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами долучається до матеріалів номенклатурної справи.

Строк зберігання матеріалів службового розслідування встановлюється відповідно до законодавства.

Примірники висновку акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування, а у випадку, передбаченому пунктом 7 розділу V цього Порядку, також начальник органу управління Військової служби правопорядку.

Згідно ст. 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

Так, судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування був рапорт старшого групи оперативного реагування військової частини НОМЕР_1 тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 за вхідним № 6595 від 20.05.2020 року, в якому зазначено, що начальник групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 перебував із ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків.

При цьому, в акті службового розслідування зазначено обставини при яких ОСОБА_6 вживав алкогольні напої.

Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді сурової догани за порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сих України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановленню такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів, пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, дія якого поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України (розділ «Вступ»).

Відповідно до розділу «Загальні положення» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності (ст.1).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 2).

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ст.3).

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами (ст.4).

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами (ст.5).

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець (ст.6).

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - старшина роти (ст.7).

Статтею 9 розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, згідно положень ст.11 розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно (ст.11).

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові (ст.12).

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (ст.13).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (ст.14).

Військовослужбовець зобов`язаний знати і неухильно додержуватися прийнятих Україною норм міжнародного гуманітарного права (ст.15).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16).

Командир (начальник) зобов`язаний,зокрема, встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.

Судом встановлено та підтверджено сторонами, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2020 року № 92-НР, витяг з якого міститься в матеріалах справи, добовий наряд на 18.05.2020 року призначено в складі, зокрема, начальник відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_12 , який входить до групи оперативного реагування та є старшим групи.

При цьому, з акту службового розслідування вбачається, що комісією було встановлено, що 20.05.2020 року о 09.15 год. в службовому приміщенні відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_11 була проведена службова нарада, на якій були присутні підполковник ОСОБА_6 , підполковник ОСОБА_13 , старший лейтенант ОСОБА_14 . Решта особового складу була задіяна до виконання службових обов`язків, зокрема, несення служби в добовому наряді та супроводження колон.

На службовій нараді, яка тривала до 10.20 год. полковником ОСОБА_11 були визначені завдання присутнім, проведено заслуховування офіцерів, доведено випадки подій та правопорушень у Збройних Силах України. Також полковником ОСОБА_11 було порушено питання щодо недопущення порушень військової дисципліни в підрозділі, наголошено про недопущення вживання алкогольних напоїв.

20.05.2020 року близько 10.30 год. позивач відбув до місця проживання для відпочинку після зміни з добового наряду, в якому виконував обовязки старшого групи оперативного реагування з 19.05.2020 року на 20.05.2020 року. Виконувати обовязки начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 до кінця робочого дня полковник ОСОБА_12 усним наказом призначив заступника начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху голову військово-кваліфікаційної комісії військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_15 .

Відповідно до ст. 294 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, яких змінили з добового наряду, звільняються від занять і робіт у день зміни.

При цьому, службовим розслідуванням з`ясовано, що позивачем періодично проводились профілактичні заходи серед особового складу, у тому числі з підполковником ОСОБА_16 на предмет заборони вживання алкогольних напоїв, в усному порядку, так і під особистий підпис кожного військовослужбовця відділу.

Проте, комісією, що проводила службове розслідування визначено, що позивачем не було використано в повній мірі надану дисциплінарну владу за посадою, що призвело до недієвості вжитих ним заходів виховного впливу на підлеглого полковника ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.05.2020 року № 159 наказано призначити службове розслідування з метою з`ясування обставин, причин та умов, що сприяли перебуванню із ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків начальника групи автотехнічної інспекції відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 .

Отже, службове розслідування проводилося, не у відношенні позивача, а у відношенні іншої особи, якою було порушено заборону зловживання алкогольних напоїв під час служби.

Суд також враховує, що під час вчинення правопорушення іншим військовослужбовцем, позивач був правомірно відсутній на службі.

При цьому, відповідачем не спростовано доводи позивача в частині ознайомлення останнього з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача.

Також, судом виявлено невідповідність Акту службового розслідування вимогам, які встановлені Порядком № 608, а саме, в описовій частині акту не зазначені відомості щодо позивача - посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Щодо порушення позивачем ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, то суд зазначає, що відповідачем не наведено жодного посилання на конкретний порушений позивачем нормативно-правовий акт, та в чим саме позивач порушив Військову присягу, а також в чому проявилося несумлінне виконання службових обов`язків.

В частині порушення позивачем ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань доручних за посадою, то відповідачем не зазначено, які саме завдання та обов`язки, доручені позивачеві за посадою, останнім не виконано.

Щодо порушення позивачем ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині встановлення такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командира, то відповідачем не вказано в чому саме проявилося таке порушення.

Суд звертає увагу, що службовим розслідуванням, навпаки, встановлено, що позивачем проводилися профілактичні заходи серед особового складу щодо заборони вживання алкогольних напоїв.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Щодо порушення наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233, то п. 1 вказаного наказу визначено перелік осіб, яким необхідно здійснити такі заходи, а саме: командувачам видів Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, керівникам інших органів військового управління, командувачу Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та командувачам оперативних командувань, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику тилу Збройних Сил України, начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальнику Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам військових частин.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на посаді начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини № НОМЕР_3 . Отже, посада позивача не передбачена у вищезгаданому наказі, а тому позивачем не порушено вимоги цього наказу.

Таким чином, суд доходить висновку, що результати службового розслідування по обставинам вчиненого правопорушення в частині невиконання позивачем своїх обов`язків та, покладених на нього завдань, відображені не всебічно, не повно та не об`єктивно.

Суд доходить висновку, що відповідач протиправно встановив порушення позивачем вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сих України, в частині непорушного додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань доручених за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині встановленню такого внутрішнього порядку в підрозділі, який гарантував би неухильне виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів, пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 30.04.2017 року № 233.

Отже, пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » від 23.05.2020 року №69 про накладення на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення сувора догана є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 17 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позов такими, що належить задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема,учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 03.04.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Таким чином, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » від 23.05.2020 року №69 про накладення на начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення сувора догана.

Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.09.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька