Справа № 344/8631/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Бородовський С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 344/8631/19 пров. № А/857/8731/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року у справі № 344/8631/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ :

16.05.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 65/20600/19 від 07.05.2019р.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.05.2020р. позов задоволено. Суд скасував постанову від 07.05.2019р. в справі про порушення митних правил №65/20600/19 винесену щодо ОСОБА_1 та закрив справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Галицька митниця Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.05.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

08.09.2020р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на період карантину.

ч.2 ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, ч.3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту договору дарування від 05.07.2016р. який укладений в м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччина видно, що ОСОБА_3 подарувала Головному управлінню соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації для подальшої передачі інваліду ОСОБА_1 автомобіль марки «Volkswagen Touran Kombi», 2010 року випуску вартістю 2800 євро та уповноважила ОСОБА_4 перевезти даний транспортний засіб в Україну. ( а.с. 41)

Зокрема, в електронно митній декларації ІМ40АА яка подана до Львівській митниці ДФС та зареєстрована за №206050001/2016/007536 від 21.09.2016р. зазначено - гуманітарна допомога, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen Touran Kombi», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який відправлено ОСОБА_3 , одержувач - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, декларант - ОСОБА_5 , особа відповідальна за фінансове врегулювання - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації. (а.с. 18)

07.05.2019р. митний орган прийняв Постанову в справі про порушення митних правил № 65/20600/19 якою ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 171 402,96 грн.

Зокрема, таких висновків митний орган дійшов з огляду на те, що під час перевірки заяви громадянина ОСОБА_6 від 25.10.2018р., яка надійшла в Івано-Франківську митницю ДФС 09.11.2018р., встановлено, що 21.09.2016р., з метою проведення митного оформлення легкового автомобіля марки «Volkswagen Touran Kombi», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який ввезений на митну територію України через Львівську Митницю ДФС, Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації подана митна декларація яка зареєстрована за № 206050001/2016/007536, згідно якої вказаний автомобіль зазначено гуманітарною допомогою.

Проте, постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.06.2018р. у справі №344/171/17 встановлено, що ОСОБА_1 в присутності свідка ОСОБА_7 передав громадянину ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 5000 євро для купівлі йому автомобіля за кордоном, що підтверджується розпискою від 30.06.2016р.

04.07.2016 р. ОСОБА_6 в місті Берлін за кошти ОСОБА_1 придбав вищевказаний автомобіль. В подальшому ОСОБА_8 прийняв від ОСОБА_6 даний автомобіль який розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 20/09/2016 р. № 633 визнано гуманітарною допомогою. (а.с. 15)

Митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_8 через ОСОБА_6 здійснив грошову компенсацію за товар легковий автомобіль, а тому, останній ( товар ) не може вважатись безоплатною допомогою та згідно ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» не є гуманітарною допомогою.

Тобто, ОСОБА_8 шляхом надання митному органу договору дарування №131/2016 від 05.07.2016р., який містить неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору, вчинив дії спрямовані на незаконне звільнення від сплати митних платежів, які підлягали сплаті за митне оформлення товару автомобіля.

ч.1 ст.248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Із змісту ч.1 ст.257 Митного кодексу України видно, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості.

Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 Митного кодексу України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Зокрема, п.8 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Як видно з матеріалів справи, митне оформлення легкового автомобіля марки «Volkswagen Touran Kombi», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією ІМ40АА №206050001/2016/007536 від 21.09.2016р. який ввіз на митну територію України ОСОБА_6 проведено декларантом Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с. 18)

Таким чином, саме одержувач Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації несе відповідальність за достовірність даних ( відомостей ) що заявлені у наданих митному органу документах.

ч.1 ст.458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, саме декларант або від імені якої здійснюється декларування зобов`язані подавати достовірні відомості про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення товару.

Отже, у позивача не виникало обов`язку сплати митних платежів щодо ввезення вищевказаного транспортного засобу, оскільки він не є особою яка здійснювала митне оформлення автомобіля, не подавав та не підписував митну декларацію, не є обдарованим, не міг порушити будь-які митні правила через непричетність до митного оформлення транспортного засобу, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

При цьому, колегія суддів вважає зазначити, що обставини встановлені у постанові апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.06.2018р. у справі №344/171/17 не мають правового значення для даної справи, оскільки відповідальність за подання недостовірних відомостей під час декларування несе в даному випадку Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, так як саме він виступав суб`єктом декларантом легкового автомобіля.

Договір дарування від 05.07.2016р. обдарованим у якому є орган соціального захисту а не позивач є дійсним та не оскаржувався в судовому порядку. Тому, доводи апелянта про недійсність даного договору дарування колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно ст. 204 Цивільного кодексу України договір дарування є дійсним поки судовим рішенням яке набрало законної сили не встановлено протилежного.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач Галицька митниця Держмитслужби Державної митної служби України як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України. Позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.485 Митного кодексу України.

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби Державної митниці служби України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2020 року у справі № 344/8631/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя І.В. Глушко

Суддя З.М. Матковська

Постанова в повному обсязі складена 16.09.2020р.