Справа № 520/8075/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 вересня 2020 р. № 520/8075/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (вул. Карпівська, буд. 3,м. Харків,61000, ), Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикуна В. від 25.05.2020 року №302 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу на станції Куп`янськ з 25.05.2020 року;

-зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період з 06 листопада 2016 року по 25 травня 2020 року на підставі постанови Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №820/2002/16;

-зобов`язати ГУНП в Харківській області поновити ОСОБА_1 у складі Національної поліції у званні майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Куп`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, співробітники якого здійснюють оперативне обслуговування ЛВ на станції Куп`янськ, перебуваючого в процесі ліквідації, або в іншому підрозділі Головного управління Національної поліції в Харківській області, та на іншій посаді в разі відсутності посади старшого слідчого;

-зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.02.2016 року по 25.05.2020 року;

-допустити негайне виконання рішення суду;

-звільнити від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що наказ Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикуна В. від 25.05.2020 року №302 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу на станції Куп`янськ з 25.05.2020 року є протиправним, відтак підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Встановлено строк відповідачам для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

Встановлено строк позивачу для подання до суду відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання ним відзиву.

Встановлено строк відповідачам для подання до суду заперечення на відповідь позивача протягом трьох днів з дня отримання відповіді позивача на відзив.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити. Також вказав, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач - Національна поліція України надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Відповідач - Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області надав до суду відзив згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Позивачем надано відповіді на відзиви.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що відповідно до послужного списку особистий №М-193231, ОСОБА_1 займала наступні посади в органах внутрішніх справ:

01.08.2002 наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 210 о/с від 30.07.2002 року позивач призначена на посаду курсанта факультету №1 ХНУВС.

Наказом ХНУВС №168 о/с від 23.06.2006 відрахована з числа курсантів у зв`язку із закінченням навчання.

27.07.2006 наказом по Лінійному управлінні Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (далі ЛУ на ПЗ) №67 о/с позивач призначена на посаду слідчого слідчого відділення ЛВ на станції Харків-пасажирський.

Наказом ЛУ на ПЗ №58 о/с від 12.06.2007 позивач призначена на посаду слідчого слідчого відділення ЛВ на станція Кременчук.

Наказом ЛУ на ПЗ №15 о/с від 18.01.2008 позивач призначена на посаду слідчого слідчого відділення ЛВ на станції Харків-пасажирський.

21.01.2009 наказом УМВСУ на ПЗ №4 о/с позивач призначена на посаду старшого слідчого слідчого відділення ЛВ на станції Харків-пасажирський УМВСУ на ПЗ.

31.10.2009 наказом ХНУВС №479о/с позивач призначена на посаду ад`юнкта докторантури та ад`юнктури Харківського національного університету внутрішніх справ.

15.11.2012 наказом УМВСУ ПЗ №306 о/с позивач призначена на посаду старшого слідчого слідчого відділення слідчого відділу на станції Куп`янськ УМВСУ на ПЗ.

31.07.2013 наказом ЛУ на ПЗ №191 о/с позивач призначена на посаду старшого слідчого слідчого відділення слідчого відділу на станції Куп`янськ УМВСУ на ПЗ.

З 31.05.2013 по 21 лютого 2016 відповідно до наказу №135 о/с від 31.05.2015 позивачу була надана згідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку.

23.09.2015 наказом начальника Управління МВС України на південній залізниці №195 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п «г» ст. 64 Положення № 114-1991.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 року по справі №820/10632/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на посаді - задоволено частково.

Скасовано наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року №195 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу станції Куп`янськ Управління МВС України на Південній залізниці з 23 вересня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Повідомлено, що в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, постанова підлягає негайному виконанню.

Рішення в апеляційному порядку сторонами не оскаржене.

Наказом Управління МВС України на Південній залізниці від 22.03.2016р. №235 о/с позивача поновлено та одночасно звільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Куп`янськ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016 у справі №820/2002/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 22.03.2016 року № 235 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу на станції Куп`янськ з 06.11.2015 року.

Зобов`язано Голову ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці поновити ОСОБА_1 у складі Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці у званні майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Куп`янського управління національної поліції в Харківській області з 06.11.2015 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 у складі Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці у званні майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Куп`янського управління національної поліції в Харківській області з 06.11.2015 року звернуто до негайного виконання.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задоволено частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року по справі № 820/2002/16 - скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці - заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області Пахомова В.А. від 22.03.2016 № 235 о/с в частині дати звільнення з посади старшого слідчого відділу на станції Куп`янськ з 06.11.2015.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці внести зміни до наказу від 22.03.2016 року №235 о/с щодо дати звільнення ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 у цій справі - скасовано.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 змінено в резолютивній частині, шляхом викладення абзацу 3 резолютивної частини в іншій редакції, а саме: «Зобов`язати Голову ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці поновити ОСОБА_1 у складі Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці у званні майора міліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу лінійного відділу на станції Куп`янськ з 07.11.2015», а в іншій частині судові рішення - залишено без змін.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикун В. за №301 о/с від 03.03.2020 року, на виконання постанови Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 по справі №820/2002/16 за позовом ОСОБА_1 скасовано наказ Управління МВС України за Південній залізниці №249 о/с, та пункт наказу Управління МВС України за Південній залізниці від 22.03.2016 №235 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років, старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Куп`янськ з 06 листопада 2015 року. Вислуга років на день звільнення складає - 13 років 03 місяця 05 днів.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикун В. за №302 о/с від 25.05.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України та відповідно до пункту «г» ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114-1991) на підставі наказу МВС України від 22.06.2015 року за № 741 з -25 травня 2020 року. Вислуга років на день звільнення складає - 13 років 03 місяця 05 днів.

Не погоджуючись з вказаним вище наказом позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відносно частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикуна В. від 25.05.2020 року №302 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу на станції Куп`янськ з 25.05.2020 року, судом встановлено наступне.

Як зазначалось вище, позивача поновлено на посаді на виконання постанови Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №820/2002/16.

Верховний суд у постанові від 12 лютого 2020 вказав: «за приписами пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, зауважує, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад у цьому органі.

Тобто, наданню згоди має передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114.

Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Колегія суддів зазначає, що позивачка була позбавлена можливості написати таку заяву, оскільки була вперше звільнена у вересні 2015 року, а поновлена на посаді вже після закінчення строків, встановлених Законом для подачі такої заяви.

Колегія суддів відзначає, що приписи розділу ХІ Закону №580-VІІІ та Положення № 114, на які є посилання у спірному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Так, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій з`ясовано та не заперечується сторонами по справі, на час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (22.03.2016) остання перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Верховний Суд звертає увагу, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З цього приводу Верховний Суд акцентує увагу на те, що питання вивільнення працівників, які мають певні пільги, зокрема, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, спеціальним законом не врегульовано, тому згідно із частиною 7 статті 9 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи викладене, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною 2 статті 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За частинами 1- 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачами, позивачеві не було запропоновано іншу роботу на рівнозначній посаді, що свідчить про порушення відповідачем-2 процедури звільнення позивача із займаної посади.

Більше того, позивача звільнено у період соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку….».

Судом встановлено, що листом від 10.03.2020 повідомлено позивача, що у порядку ст. 49-2 КЗпП, наказом МВС України від 22.06.2015 №741 «Про організаційно - штатні зміни в підрозділах транспортної міліції», у зв`язку з повною ліквідацією Управління МВС України на Південній залізниці, всі посади в цьому управлінні, у тому числі і ту, яку позивач обіймав, скорочено. У зв`язку із ліквідацією органів внутрішніх справ, з метою недопущення порушення трудових прав, забезпечення дотримання вимог законодавства, відстоювання інтересів МВС, та для вирішення питань подальшого працевлаштування запропоновано звернутися до будь-якого територіального органу поліції, в якому позивач виявить бажання проходити службу, для участі в конкурсі на заміщення посад поліцейського. Інформація про наявні вакантні посади та порядок участі у конкурсі можна отримати за відповідним посиланням, а інформацію про вакантні посади державної служби та конкурси на посади державної служби - на сайті Національного агентства України з питань державної служби. Для внесення змін до трудової книжки щодо поновлення позивача на посаді необхідно прибути з трудовою книжкою за місцем розташування ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці.

Лист надіслано відповідачем 12.03.2020, що підтверджено квитанцією ПАТ «УКРПОШТА».

Позивачем лист отримано 25.03.2020, що підтверджено даними з сайту «УКРПОШТА».

Суд дослідивши зміст вказаного листа зазначає, що позивачу запропоновано прибути до управління для вирішення питання подальших трудових відносин та внесення змін до трудової книжки щодо поновлення позивача на посаді.

Проте, позивач до управління не прибула, трудову книжку не надала. Доказів зворотного позивачем не надано, судом не встановлено.

Суд зазначає, що відповідачем здійснені усі дії на відновлення прав позивача та управління позбавлене можливості самостійно, без участі позивача, приймати рішення щодо його працевлаштування.

Відповідач в даному випадку виконав рішення суду та поновив позивача на посаді, однак і у позивача є певні обов`язки, окрім прав, які в свою чергу останнім не виконані.

Таким чином, позовні вимоги про визнання скасування наказу задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період з 06 листопада 2016 року по 25 травня 2020 року на підставі постанови Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №820/2002/16, слід вказати наступне.

Як вже встановлено судом, позивача наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикун В. за №301 о/с від 03.03.2020 року поновлено на посаді та наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Південній залізниці Крикун В. за №302 о/с від 25.05.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України та відповідно до пункту «г» ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114-1991) на підставі наказу МВС України від 22.06.2015 року за № 741 з 25 травня 2020 року.

Таким чином, Національна поліція України не є та не була роботодавцем позивача. Позивач службу в органах поліції не проходить.

Крім того, постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №820/2002/16 не містить зобов`язального змісту відносно Національної поліції України.

Відтак, вказана частина позовних вимог є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог про зобов`язання ГУНП в Харківській області поновити ОСОБА_1 у складі Національної поліції у званні майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Куп`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, співробітники якого здійснюють оперативне обслуговування ЛВ на станції Куп`янськ, перебуваючого в процесі ліквідації, або в іншому підрозділі Головного управління Національної поліції в Харківській області, та на іншій посаді в разі відсутності посади старшого слідчого, судом встановлено наступне.

Пунктом 5 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визнано такими, що втратили чинність, Закон України "Про міліцію" та Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію".

У зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" ліквідуються усі органи внутрішніх справ України.

На виконання зазначеного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", якою було затверджено Перелік територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, що ліквідуються, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, і Головне управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Абзацом 3 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівники не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує МВС України.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною ч.1 ст.51 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

У відповідності до ч.1 ст.52 цього Закону з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією (ч.7 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію").

З наведених вище норм Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що цим Законом передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції. Тобто, існує алгоритм прийняття на службу, який вимагає вчинення певних дій з боку осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також з боку посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

У суду відсутні законодавчо встановлені підстави для поновлення позивача на службі в ГУНП в Харківській області, оскільки позивач не була звільнена з органів Національної поліції та службу в них не проходила.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Таким чином, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.02.2016 року по 25.05.2020 року, судом встановлено наступне.

Питання виплати грошового забезпечення в органах внутрішніх справ було врегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція), затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

Слід зазначити, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УМВС України на Придніпровській залізниці () є самостійною юридичною особою, перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідоване.

При цьому, МВС України не є правонаступником органів внутрішніх справ.

Позивач не перебувала у трудових (службових) відносинах з МВС України, а проходила службу в УМВС України на Південній залізниці на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на станції Куп`янськ.

Підсумовуючи викладене вище, підстави для задоволення вимог позивача, в рамках заявлених позовних вимог, відсутні, відтак похідна вимога щодо негайного виконання рішення суду також задоволенню не підлягає.

Стосовно посилання відповідача на те, що постанова Верховного Суду від 12.02.2020 не виконана, суд зауважує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, набрання постановою суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов`язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Крім того, відповідно до ст. 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241 - 247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (вул. Карпівська, буд. 3,м. Харків,61000, ), Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.