Справа № 160/11026/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 вересня 2020 р. Справа № 160/11026/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про відшкодування моральних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якій позивач просить:

- прийняти, на підставі статті 150 ЦПК України, позовну заяву та заяву про забезпечення позову по справі «про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права громадянина України ОСОБА_1 на отримання інформації по суті звернення, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні», на підставі рішення Ради суддів України від 20.09.2019 № 75 та статті 8 Конституції України, до розгляду, звільнити від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 закону України «Про судовий збір», а також у зв`язку з тим, що сума судового збору перевищує 5 відсотків від річного доходу у 27610,74 грн. за 2018 рік.

- відшкодувати моральні збитки за рахунок держави, згідно 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України, за порушене право, а саме: за не виконання Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та Департаментом екології та природних ресурсів повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології Благути «Екотерм» та порушення прав позивача встановлених, зокрема статтею 50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», що призвело до того, що позивач щоденно продовж 13 років відчуває несправедливість з боку державного органу влади, його мучать постійні головні болі, підвищується артеріальний тиск, позивач знаходиться у постійному стресі, окрім того, його життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, тому, що місячну норму газу, без надання на 77 році життя пенсіонеру ОСОБА_1 матеріальної допомоги з боку держави для утеплення будинку, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та для запровадження технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скорочено від 599,7 куб. м., згідно повідомлення від 07.11.2017 року, до 291,24 куб. м., згідно повідомлення від 12.12.2018 року, розмір субсидії для оплати за газ, скорочено від 4069,62 грн. до 2170,51, обов`язкова плата від 103,23 грн. збільшена до 319,27 грн., ціна на газ збільшена на 23 відсотки, а розмір пенсії на 6,30 грн., що складає 0,27 відсотків, при цьому в результаті травми та похилого віку у позивача відсутня можливість заробляти собі на життя,

позивач визначає у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян

або 1750 тис. грн. за кожний рік або в загальній сумі 1300 тис.

неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 22750 тис. грн.

- відшкодувати моральні збитки за рахунок держави, згідно статті ф56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України, за порушене право, а саме: за не виконання Т.в.о. директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та порушення його прав встановлених, зокрема статтею 50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», що призвело до того, що позивач щоденно відчуває несправедливість з боку посадової особи державного органу влади, його мучать постійні головні болі, підвищується артеріальний тиск, небезпека від голоду та холоду, тому, що місячну норму газу, без надання на 77 році життя пенсіонеру ОСОБА_1 матеріальної допомоги з боку держави для утеплення будинку, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та для запровадження технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скорочено від 599,7 куб. м., згідно повідомлення від 07.11.2017 року, до 291,24 куб. м., згідно повідомлення від 12.12.2018 року, розмір субсидії для оплати за газ, скорочено від 4069,62 грн. до 2170,51, обов`язкова плата від 103,23 грн. збільшена до 319,27 грн., ціна на газ збільшена на 23 відсотки, а розмір пенсії на 6,30 грн., що складає 0,27 відсотків, при цьому в результаті травми та похилого віку у позивача відсутня можливість заробляти собі на життя,

позивач визначає у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 1750 тис. грн.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз змісту вищезазначеної статті дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за одночасної наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень та вони мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Предметом адміністративного позову ОСОБА_1 є відшкодування моральної шкоди, завданої діями Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, при цьому питання про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень позивачем не ставиться.

Враховуючи, що разом із питанням про відшкодування моральної шкоди позивачем не ставиться питання про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суддя приходить до висновку, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 234/14299/15-ц.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.п. 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. Спори з приводу відшкодування моральної шкоди, які не заявлені у сукупності з публічно-правовими вимогами, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Виходячи з наведеного, суддя зазначає, що відшкодування моральної шкоди не є публічно-правовим спором за участю суб`єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб`єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про відшкодування моральної шкоди окремо від публічно-правового спору, який підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суддею встановлено, що даний спір відшкодування моральних збитків - є цивільно-правовим, а отже не пов`язаний з діями суб`єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, у зв`язку із чим, не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог, встановлених частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (, пр. О.Поля, 1, м. Дніпро, 49004), Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича (пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004), Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (, пр. О. Поля, 2, м. Дніпро, 49004) про відшкодування моральних збитків, - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.09.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса