Справа № 826/13968/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ № 826/13968/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції у місті Києві Національної поліції України
провизнання протиправним та скасування наказу № 353 від 30.05.2018, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві Національної поліції України з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві Національної поліції України №353 від 30.05.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1 », яким старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що оскаржуваним наказом його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 12 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, молодшому інспектору-кінологу з пошуку вибухових речовин і зброї групи кінологічного забезпечення діяльності управління поліції в метрополітені відділу поліції на станціях Дарниця та Київ-Пасажирський кінологічного центру ГУНП у м. Києві старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Позивач не погоджуючи з вказаним наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, вважає його протиправним та таким, що порушує його права, у зв`язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав. Зокрема, позивач вказує на те, що під час проведення службового розслідування, за результатами якого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не було встановлено дійсних обставин правопорушення, не допитані очевидці подій, що були предметом дослідження, не долучено доказів, які б вказували на наявність вини саме ОСОБА_1 . Також, як наголошує позивач, дисциплінарне правопорушення пов`язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби. Крім того, як вказує позивач, на момент притягнення його до дисциплінарної відповідальності кримінальне провадження №0000101 не було закінчено, а тому підстави для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани були відсутні.

03.09.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення виявлених судом недоліків.

17.09.2018 недоліки, визначені ухвалою суду, усунені представником позивача та подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

29.10.2018 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України.

27.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому уповноважений представник проти позову заперечив. В обґрунтування позиції відповідача представник зазначає, що у керівництва Головного управління Національної поліції у місті Києві були всі підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення. В свою чергу, при накладенні дисциплінарного стягнення, відповідачем не було допущено порушень порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки зазначене відбулось за результатами проведеного службового розслідування та в межах строків визначених законодавством. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, просив позовну заяву залишити без розгляду.

05.12.2018 позивачем подано заперечення проти заяви представника відповідача від 21.11.2018, в яких наголошується на тому, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки його вина не доведена в рамках кримінального провадження. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що строк на звернення до адміністративного суду ним не пропущений, оскільки Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи на яку воно накладено, що й було зроблено.

05.12.2018 позивачем подано відповідь на відзив, в якому наголошується на протиправності дій відповідача.

10.12.2018 представником відповідача подано пояснення щодо строків звернення до суду.

21.12.2018 позивачем надано пояснення щодо дотримання ним строків на звернення до суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, судом встановлені такі обставини справи.

На час виникнення спірних правовідносин молодший інспектор-кінолог з пошуку вибухових речовин і зброї групи кінологічного забезпечення діяльності управління поліції в метрополітені, відділу поліції на ст. Дарниця та Київ-Пасажирський кінологічного центру старший сержант поліції ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві 25.04.2018 за №595 за фактом внесення 21.04.2018 слідчим відділом Куликівського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області відомостей до ЄРДР за №60000101 відносно позивача, відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» призначено проведення службового розслідування.

25.05.2018 за результатами проведення службового розслідування був затверджений Висновок службового розслідування за фактом реєстрації в ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , яким відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №353 від 30.05.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1 » за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 12 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, молодшому інспектору-кінологу з пошуку вибухових речовин і зброї групи кінологічного забезпечення діяльності управління поліції в метрополітені відділу поліції на станціях Дарниця та Київ-Пасажирський кінологічного центру ГУНП у м. Києві старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголосшено сувору догану.

Оскаржуваний наказ обґрунтований тим, що під час службового розслідування встановлено, що 21.04.2018 працівниками Куликівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області затримано та доставлено до Куликівського відділення поліції молодшого інспектора-кінолога з пошуку вибухових речовин і зброї групи кінологічного забезпечення діяльності управління поліції в метрополітені відділу поліції на ст. Дарниця та Київ-Пасажирський кінологічного центру ГУ НП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який у позаслужбовий час завдав тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_3 . Викладене свідчить про свідоме допущення порушення службової дисципліни старшим сержантом ОСОБА_1 та вимог нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції.

Позивач з зазначеним дисциплінарним стягненням не погоджується, оскільки вважає, що вина його в рамках кримінального провадження не доведена і у зв`язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Вирішуючи питання додержання позивачем строків звернення до адміністративного суду суд приймає доводи позивача щодо звернення до суду у межах строку та зазначає наступне.

Частинами 1 та 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду. Дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дисциплінарний статут є спеціальним законом, який встановлює спеціальний строк для звернення до суду і у зв`язку з цим вважає за можливим розглядати справу по суті.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом при вирішення спору по суті вираховується таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року №901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 №3460-IV визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначає, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Згідно положень указаної статті з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачені строки накладення дисциплінарних стягнень.

Згідно цієї статті дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виконання дисциплінарних стягнень передбачено ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаної статті дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем в межах визначених норм було проведено службове розслідування та відібрано письмові пояснення у позивача з приводу обставин що склалися. В своїх поясненнях з приводу подій, що сталися 21.04.2018 в смт Куликівка, ОСОБА_1 зазначив, що в ході словесної перепалки не втримався і наніс один удар кулаком ОСОБА_3 . Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому.

За результатами службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30.05.2018 №353 позивачу оголошено сувору догану за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 12 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Позивач з зазначеним наказом ознайомився 30.05.2018 та зазначив «Претензій та зауважень не маю».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 (далі по тексту - Правила) ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно положень ч. 3 ст. 4 зазначених Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Норми професійної етики встановлені ст. 2 «Основні вимоги до поведінки поліцейського», відповідно до яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики. Зазначеною нормою поліцейському зокрема заборонено також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях.

Надані відповідачем матеріали службового розслідування, в тому числі і письмові пояснення ОСОБА_1 , надані ним 21.04.2018 слідчому Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області вказують визнання позивачем факту нанесення удару (тілесного пошкодження) ОСОБА_3 .

При цьому, встановлені під час службового розслідування обставини позивачем не спростовані, а Висновок, складений за результатами його проведення вказує на те, що Комісію врахована не тільки інформація, отримана від Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, а і надані ОСОБА_1 письмові пояснення і 21.04.2018 і 04.05.2018.

Щодо посилань позивача на те, що на час проведення службового розслідування і видання спірного наказу не було завершено кримінальне провадження, а відтак і вина ОСОБА_1 у спірних подіях не може вважатись доведеною, суд вважає за доцільне вказати на таке.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2019 (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020р. у справі №815/4478/16.

Наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування, яким у даній справі, серед іншого, установлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач на підставі наявних у нього матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем порушення службової дисципліни, за що поліцейський має бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідачем було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування відносно позивача, а також дотримано порядок та строки накладення дисциплінарного стягнення.

В оскаржуваному наказі чітко сформульовані підстави накладення дисциплінарного стягнення, а саме факт порушення службової дисципліни. Тому суд, критично ставиться до доводів позивача щодо того, що відповідачем прийнято передчасне рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності до винесення рішення в рамках кримінального провадження. Оскільки дисциплінарне стягнення накладене безпосередньо за порушення службової дисципліни, яке проявилось у нанесенні тілесного удару ОСОБА_3 .

Аналогічне застосування норм матеріального права викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.02.2018 у справі №821/4900/14.

В ході судового розгляду справи судом також встановлено, що при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, а також шкоду, завдану авторитету органів поліції.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак призначене дисциплінарне стягнення позивача є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку.

Наявність зазначених обставин підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано позивачем.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не встановлено порушень вимог чинного законодавства суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, понесені позивачем судові витрати поверненню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями ст.2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська