Справа № 520/8838/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р. № 520/8838/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 4 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у донарахуванні та виплаті державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, виходячи із 8-ми мінімальних розмірів пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 донарахування та виплату державної пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплатити зазначену заборгованість з 01.01.2016 по 31.12.2017 за відрахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути та зобов`язати виплатити Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі - 30000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у проведенні перерахунку та виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року державної, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправною та такою, що порушує права та інтереси позивача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що відповідач при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 діяв на підставі та у спосіб, визначеному чинним законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою серії НОМЕР_2 .

25 червня 2020 року ОСОБА_1 вернувся до відповідача з заявою, відповідно до якої просив надати йому довідку про суму нарахованої та фактично сплаченої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 та здійснити з 01.01.2016 по 31.12.2017 донарахування та виплату заборгованості основної та додаткової пенсії як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.06.2020 ОСОБА_1 відмовлено у проведення перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII текст статті 50 у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Текст статті 54 викласти у такій редакції: "Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 24.04.2014) визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана Постанова КМУ зазнавала змін та є чинною та не скасованою на час виплати пенсійного забезпечення позивачу.

Тобто, Законом №796-ХІІ не визначено механізму обчислення пенсій по інвалідності. Статті 50, 54 Закону №796-ХІІ у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, що набрав чинності 01.01.2015, містять припис відносно того, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю та пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Доводи позивача про те, що у 2016, 2017 роках Закони України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIIІ та "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-V11 аналогічно з періодом 2014 року, не містять будь-яких обмежень щодо застосування ст. ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, у період з 01.01.2016 по 31.12.2017, а виплата йому пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинна здійснюватись у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з відрахуванням фактичних сум, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Порядку, суд не бере до уваги. Оскільки, Закон України "Про Державний бюджет України на 2016 рік, 2017 рік" не встановлював порядку нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, натомість, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" врегульовує вказані правовідносини та містить відсилку до Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року №1210.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі вимог чинного законодавства та з врахуванням всіх обставин справи, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги стягнути та зобов`язати виплатити Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди в розмірі - 30000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57).

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов`язує з отримуванням пенсії в значно меншому розмірі та відсутністю перерахунку у відповідності до норм діючого законодавства.

Проте, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки жодних належних доказів її завдання не подано та нічим не підтверджено заявлену співмірність.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя С.О.Чудних