Справа № 460/1927/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2020 року м. Рівне №460/1927/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.Є. Махаринця за участю секретаря судового засідання М.С. Боймиструк та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: Кохно М.І. представник Поліщук Т.С.,

відповідача: представник Яцута А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДубровицької районної державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ПОЗИВАЧ, ) звернуіся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубровицької районної державної адміністрації (далі - відповідач, Дубровицька РДА), в якому просить: - визнати протиправними розпорядження про звільнення його з посади заступника першого заступника голови Дубровицької районної державної адміністрації; - поновити на посаді першого заступника голови Дубровицьої РДА; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Ухвалою суду від 02.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначене підготовче засідання.

В судовому засіданні 21.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Обґрунтовуючи позов ПОЗИВАЧ посилається на безпідставне звільнення його з посади. Вважає, що написання заяви про припинення повноважень заступника голови місцевої державної адміністрації в порядку ч. 3 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" є обов`язком посадової особи, але звільнення з посади і припинення трудових відносин відбувається з ініціативи власника за наявності обґрунтованих підстав, передбачених Кодексом законів про працю України. Спірне розпорядження не враховує наявність підстав для звільнення за нормами КЗпП України в зв`язку з скороченням в штаті Дубровицкої РДА посади першого заступника дострокового припинення. Посилається на те, що ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачає порядок звільнення, а не підстави для звільнення. Крім того, позивач зазначає, що його було звільнено в період тимчасової непрацездатності.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що Закон України "Про місцеві державні адміністрації" є спеціальним у сфері врегулювання організації, повноважень та порядку діяльності місцевих державних адміністрацій. Позивачем була подана заява про припинення повноважень, звільнення було погоджено облдержадміністрацією, а тому спірне розпорядження прийнято з дотриманням приписів ст. 10 Закон України "Про місцеві державні адміністрації".

Позивач та представник у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги повністю. Вказали на незаконність звільнення та безпідставне незастосування відповідачем положень КЗпП України, яким визначені . гарантії працівникам при звільненні за ініціативою власника при скороченні.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову. Зазначила, що перебування голів місцевих державних адміністрацій та їх заступників на посаді є строковим, закон покладає на них обов`язок скласти повноваження новопризначеному голові РДА в день його призначення.

Суд, відповідно до пояснень сторін та досліджених доказів, наявних в матеріалах справи, встановив обставини спору та дійшов наступних висновків.

Розпорядженням голови Дубровицької РДА № 37 К від 07.04.2016 ПОЗИВАЧ призначений на посаду першого заступника голови райдержадміністрації.

Розпорядженням Президента України від 16 грудня 2019 року № 519/2019-рп призначено ОСОБА_2 головою Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області. 26.12.2019 ОСОБА_2 приступив до виконання повноважень голови на підставі свого розпорядження № 40-К.

ОСОБА_1 подав голові Дубровицкої РДА заяву від 26.12.2019 відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" про припинення повноважень першого заступника голови райдержадміністрації.

Головою Рівненської облдержадміністарції 03.01.2020 року погоджено звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Розпорядженням голови Дубровицької РДА від 03.02.2020 року № 6-К звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Дубровицької РДА з 03.02.20 у зв`язку із закінченням повноважень голови районної державної адміністрації.

Оскаржуваним у цій справі розпорядженням ПОЗИВАЧА з 03.02.2020 звільнено з посади першого заступника голови Дубровицької РДА у зв`язку з закінченням строку повноважень голови РДА відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Підставою зазначено заяву позивача .

Позивачем наданий листок непрацездатності АДН №905310 від 14.02.20 за яким ПОЗИВАЧ був звільнений від роботи з 03.02.2020 по 14.02.2020 включно.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності звільнення заступника голови районної державної адміністрації у зв`язку з поданням заяви про складення повноважень перед новопризначеним головою цієї районної державної адміністрації в період тимчасової непрацездатності позивача та щодо штатної одиниці яка підпадала під скорочення.

Частиною 6 ст. 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 3 ст. 118 Конституції України встановлено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

У преамбулі Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" (далі - Закон № 586-XIV) зазначено, що відповідно до Конституції України цей Закон визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Суд зазначає, що займана позивачем посада передбачає спеціальний порядок обрання та звільнення, визначений Законом № 586-XIV, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду в постанові від 21.12.2018 у справі № №816/213/16.

Частиною 2 ст. 10 розділу II "Формування місцевих державних адміністрацій" Закону № 586-XIV, у редакції, чинній станом на 7 жовтня 2010 року, встановлено, що перший заступник та заступники голови обласної, районної державної адміністрації призначаються на посаду головою відповідно обласної, районної державної адміністрації за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 10 Закону № 586-XIV, у редакції Закону України від 7 жовтня 2010 року № 2592-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України", встановлено, що перший заступник та заступники голови обласної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою обласної державної адміністрації за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Законом України від 23 лютого 2014 року № 763-VII "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України"" визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 10, ст. 63). А також встановлено, що норми законів України, до яких вносилися зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення їх у відповідність із Конституцією України", які втратили чинність згідно з пунктом 1 цього Закону, діють в редакції, чинній станом на 7 жовтня 2010 року, з урахуванням змін, внесених законами України після 7 жовтня 2010 року, у частинах, що відповідають нормам Конституції України, які діють станом на дату набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 ст. 10 Закону № 586-XIV передбачено, що перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 586-XIV передбачено, що голови місцевих державних адміністрацій: призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону.

З аналізу наведених законодавчих приписів висновується, що праву новопризначеного голови місцевої державної адміністрації на формування складу місцевої державної адміністрації кореспондує обов`язок раніше призначених першого заступника і заступника голови місцевої державної адміністрації заявити про припинення своїх повноважень, що є самостійної підставою для їх звільнення на підставі ч. 3 ст. 10 і п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 586-XIV, який є спеціальним у спірних правовідносинах.

Оскільки спірні правовідносини щодо звільнення заступника голови районної державної адміністрації з посади у зв`язку з поданням заяви про припинення повноважень врегульовано спеціальним Законом № 586-XIV, посилання позивача на приписи Кодексу законів про працю України є безпідставним.

У постанові від 14.02.2019 у справі №824/395/16-а Верховний Суд дійшов правових висновків, за якими звільнення першого заступника голови районної державної адміністрації на підставі ст. 10 Закону України № 586-XIV не є звільненням з ініціативи власника.

Так, ця норма містить додаткову, особливу підставу для звільнення працівника, пов`язану з його статусом, якої не містить КЗпП України чи Закон України "Про державну службу". Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови райдержадміністрації, а з самим фактом призначення нового керівника адміністрації. Статтею 10 Закону №586-XIV для перших заступників голови райдержадміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 39 та ч. 3 ст. 10 Закону № 586-XIV визначено, що юридичним наслідком призначення нового голови районної державної адміністрації є право останнього звільнити перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації із займаних посад внаслідок автоматичного припинення їх повноважень, про що вони заявляють новому голові адміністрації.

Звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі ч. 3 ст. 10 Закону № 586-XIV не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, крім самого факту припинення цих повноважень в силу закону.

Написання заяви про припинення повноважень є обов`язком посадової особи - першого заступника голови районної державної адміністрації в силу вимог ч. 3 ст. 10 Закону №586-XIV та пов`язане з настанням юридичного факту: звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення першого заступника голови з державної служби. Тому у цьому випадку не відбувається припинення трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України чи з інших визначених КЗпП підстав .

У силу приписів норми ч. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (дію попередньої редакції, якої відновлено у зв`язку з втратою чинності Законом України 2592-VI від 07.10.2010 згідно із Законом України №763-VII від 23.02.2014) перший заступник та заступники голови обласної, районної державної адміністрації призначаються на посаду головою відповідно обласної, районної державної адміністрації за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Проте, жодною нормою чинного законодавства України не передбачено необхідності обов`язкового проведення районною державною адміністрацією процедури вивільнення з посади першого заступника голови районної державної адміністрації в зв`язку із скороченням такої посади в штаті установи, як і не встановлено юридичних наслідків недотримання такої процедури.

Відтак, вирішуючи даний спір, суд має врахувати наведені правові висновки Верховного Суду.

Щодо посилання позивача на протиправність його звільнення в період тимчасової непрацездатності суд зазначає, що ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Разом із тим зміст поняття "розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу" розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну "розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу" будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 19.07.2018 у справі №813/894/16.

Отже, враховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу звільнення з посади з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а не у зв`язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених КЗпП України, приписи ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Спеціальний Закон № 586-XIV не містить заборони звільнення заступника голови районної державної адміністрації на підставі ч. 3 ст. 10 цього Закону в період його тимчасової непрацездатності.

З огляду на викладене, перевіривши спірні дії та розпорядження згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про законність розпорядження № 6-К голови Дубровицької районної державної адміністрації про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Дубровицької РДА.

Суд вважає, правомірним формулюванням причин звільнення позивача з посади першого заступника голови райдержадміністрації є «у зв`язку з закінченням строку повноважень голови районної державної адміністрації відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 по справі № 824/395/16-а, від 19.12.2019 по справі № 823/117/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, як підстав для поновлення на посаді, зміни формулювання звільнення із займаної посади, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дубровицької районної державної адміністрації про про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 вересня 2020 року.

Суддя Д.Є. Махаринець