Справа № 200/7200/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/7200/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцем знаходження юридичної адреси: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання незаконними та скасування рішень про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(далі -відповідач) про визнання незаконними та скасування рішень від 14 травня 2020 року та 11 червня 2020 року про відмову у призначенні пільгової пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 29 жовтня 1982 року по 13 січня 1983 року на посаді машиніста парових турбін, з 14 січня 1983 року по 19 жовтня 1988 року на посаді слюсаря по ремонту металургійного обладнання доменного цеху в «Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе», з 09 серпня 2019 року по 07 травня 2020 року на посаді «газоелетрозварювальника» в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури та з 08 лютого 1982 року по 18 жовтня 1982 року в ОПД «Санепідемстанції».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач двічі своїми рішеннями від 14 травня 2020 року та 11 червня 2020 року відмовив йому у призначенні пенсії, у зв`язку з не підтвердженням уточнюючими довідками про пільговий стаж роботи за Списком №2.

Вважає прийняті рішення не обґрунтованими та такими, що позбавляє його права на пенсійне забезпечення лише через не прийняття та не надання документів, підтверджуючих стаж його роботи. Зазначив, що всі відомості про роботу внесені у його трудову книжку, надані архівні довідки установ, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 позовна заява залишена без руху. Позивачу наданий десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання доказу сплати судового збору (оригінал квитанції) у розмірі 840,80 грн. (або доказів на підтвердження неможливості його сплати) (арк. справи 34-35).

18 серпня 2020 року від позивача, на виконання ухвали суду від 06 серпня 2020 року, надійшло клопотання про доручення до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору у розмірі 841 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 41-42).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

17 вересня 2020 року відповідачем Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Зазначив, що позивачу не був зарахований стаж роботи з 29.10.1982 року по 13.01.1983 року,де позивач працював машиністом парових турбін енергетичного цеху та з 14.01.1983 року по 19.10.1988 року на посаді слюсаря по ремонту металургійного обладнання доменного цехунаКостянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе, у зв`язку з ненаданням позивачем уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи.

Також позивачу не врахований стаж роботи за період з 07.08.1979 року по 15.04.1980 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури у зв`язку з відсутністю у записіпро звільнення - підстави про звільнення.

В обґрунтування своїх доводів, відповідач зазначив, що відповідно до 2.4 розділу 2 «Заповнення трудової книжки» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). В трудовій книжці позивача у записі про звільнення 15.04.1980 року вказана повістка міського військкомату, що унеможливлює зарахувати зазначений період до страхового стажу при призначенні пенсії. Уточнюючої довідки заявником не надано.

Відповідно до наданих документів позивачем, відповідач визначив його страховий стаж 29 років 3 місяці 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 2 складає 0 роки 0 місяців 0 днів. Відповідач вважає, що на момент звернення позивача до управління був відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових мовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі чого, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 45-48).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 7-8).

08 травня 2020 року позивач звернуся до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (арк. справи 31).

Відповідачем за результатами розгляду заяви від 08 травня 2020 року прийнято рішення від 14 травня 2020 року про відмову у призначенніпільгової пенсії у зв`язку з не підтвердженням трудового стажу за період роботи на пільгових умовах у період 29.10.1982 року по 13.01.1983 року - машиністом парових турбін енергетичного цеху та з 14.01.1983 року по 19.10.1988 року період роботи позивача на посаді слюсаря по ремонту металургійного обладнання доменного цехунаКостянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе. Окрім того, не зарахований період роботи позивача на пільгових умовах:07.08.1979 року по 15.04.1980 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури в зв`язку з тим, що в записі про звільнення відсутня підстава про звільнення (арк. справи 9-11).

05 червня 2020 року позивач повторно звернуся до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (арк. справи 30).

Відповідачем за результатами розгляду заяви від 05 червня 2020 року також прийнято рішення від 11 червня 2020 року про відмову у призначенні пільгової пенсії.

У рішенні зазначено наступне.

Відповідно до записів в трудовій книжці від 06.08.1979 року НОМЕР_3 заявник з 09.08.2019 року по теперішній час працює на посаді електрогазозварник 4 розряду механічної служби у Костянтинівському ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу».

ОСОБА_1 надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, без дати видачі № 619/01, за період роботи з 09.08.2019 року по 07.05.2020 року на посаді електрогазозварника у Костянтинівському ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», в якій найменування професії та номер розділу виробництва до якого відноситься дана професія відсутня в списку виробництв, робіт, професій посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що чинний на період роботи заявника.

Не зарахований період роботи з 07.08.1979 року по 15.04.1980 року на Костянтинівському заводі високовольтної апаратури, в зв`язку з тим, що в записі про звільнення відсутня підстава про звільнення. Відповідно до 2.4 розділу 2 «Заповнення трудової книжки» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). В трудовій книжці заявника у записі про звільнення від 15.04.1980 року відсутня підстава, тобто наказ про звільнення. Уточнюючої довідки позивачем не надано.

Також не зарахований період роботи позивача з 08.07.1982 року по 18.10.1982 року - в записі про прийняття назва підприємства внесена в порушення пункту 2 «Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників», яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.

За таких обставин відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (арк. справи 12-13).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Професія «машиніста парових турбін» віднесена до Списку №2 Розділ XIV «Електростанції, електропоїзди, паросилове господарство для виробничих цілей)», Пункт «а», відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. Атестація посади не вимагається оскільки період роботи до 1992 року. Але посада атестована на підприємстві ВАТ «Костянтинівський металургійний завод» відповідно до Наказу від 09.11.1994 року №1034 за Списком №2 (код посади 2140000а-13971).

Професія «слюсаря по ремонту металургійного обладнання доменного цеху» віднесена до Списку №2 Розділ IV «Металургійне виробництво (чорні метали)», Пункт 1 підпункт «а», відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. Атестація посади не вимагається оскільки період роботи до 1992 року. Але посада атестована на підприємстві ВАТ «Костянтинівський металургійний завод» відповідно до Наказу від 09.11.1994 року №1034 за Списком №2 (код посади 2040100а-18559).

Професія «газоелектрозварювальника» віднесена до Списку №2 Розділ XXXIII «Загальні професії», відповідно до Постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року. Посада атестована на підприємстві Костянтинівське ВУВКГ КП «Компанія Вода Донбасу» відповідно до Наказу від 05.11.2018 року №214 за Списком №2.

Окрім того, суд зазначає, що обов`язковою умовою для зарахування періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці до роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту "а" статті 13 Закону України № 1788-XII є наявність атестації робочого місця.

Так, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р.

Тобто, до набуття чинності Порядком № 383, а саме до 21.08.1992 р. були відсутні законодавчі вимоги по проведенню атестації робочих місць.

27.12.1994 року на виконання Порядку №383 було видано наказ №196 "Про затвердження результатів атестації робочих місць працівників управління за умовами праці", отже спірний період в даній справі, повинен зараховуватися до пільгового стажу.

Окрім того, згідно наявних у матеріалах справи архівних довідок позивача вбачається, що позивач у період з 09 серпня 2019 рок по 07 травня 2020 року працював у Костянтинівському КП «Вода Донбасу» та виконував роботу електрогазозварювальника, що передбачена Списком № 2 (арк. справи 20).

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12 серпня 1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, з копії трудової книжки позивача вбачається наступні записи:

- запис № 1 від 07 серпня 1979 року прийнятий в цех 2 учнем слюсаря механо-зборочних робіт;

- запис № 2 від 15 квітня 1980 року звільнений з призивом у лави Радянської армії, графі на № 4 на підставі (повістка міськвоєнкомату);

- запис № 4 від 08 липня 1982 року позивач зарахований на посаду водія 3-го класу автомобіля «Москвич - 408» до ОПД «Санепідемстанції»;

- запис № 5 від 18 жовтня 1982 року звільнений за власним;

- запис № 6 від 29 жовтня 1982 року прийнятий в енергетичний цех машиністом парових турбін 3 розряду до Костянтинівського металургійного заводу ім. Фрунзе;

- запис № 7 від 14 січня 1983 року переведений в цех слюсарем по ремонту металургійного обладнання 4 розряду;

- запис № 8 від 16 квітня 1984 року позивачу встановлений 5 розряд слюсаря по ремонту металургійного обладнання доменного цеху;

- запис № 9 від 04 листопада 1987 року переведений слюсарем по ремонту металургійного обладнання по 4 розряду доменного цеху;

- запис № 10 від 19 жовтня 1988 року звільнений за власним бажанням;

- запис № 11 від 25 жовтня 1988 року прийнятий у Костянтинівський загін ППО респіраторником;

- запис № 14 від 27 серпня 1991 року звільнений за власним бажанням;

- запис № 23 від 09 серпня 2019 року прийнятий електрозагозварником 4 розряду механічної служби КП «Вода Донбасу» (арк. справи 15-19).

Відповідні записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Окрім того, пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з невідповідністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача - підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи з 07 серпня 1979 року по 15 квітня 1980 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури у зв`язку з тим, що у записі про звільнення відсутня підстава для звільнення та з 08 лютого 1982 року по 18 жовтня 1982 року в ОПД Санепідемстанції у зв`язку із тим, що в записі про прийняття на роботу назва установи внесена із порушенням, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58), постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників" та іншими актами законодавства.

Пунктами 4.1, 4.2 Інструкції № 58 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звертається за призначенням пенсії, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Зазначена правова позиція також викладена у Постанові Верховного суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

Разом із цим, слід зауважити, що відповідач при прийнятті спірних рішень та визначення порушення правил ведення і заповнення трудової книжки в означених вище періодах, а саме з 07 серпня 1979 року по 15 квітня 1980 року та з 08 лютого 1982 року по 18 жовтня 1982 року, керувався нормативно-правовим актом, який був прийнятий забагато пізніше - у 1993 році, зокрема Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що спірні рішення відповідача від 14 травня 2020 року та від 11 червня 2020 року про відмову в призначенні пільгової пенсії позивачу прийняті не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача повністю.

Згідно частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у загальному розмірі 1681,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи квитанціями (арк. справи 6, 39).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцем знаходження юридичної адреси: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання та скасування рішень про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 травня 2020 року та від 11 червня 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених судом обставин.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцем знаходження юридичної адреси: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повний текст судового рішення прийнятий в письмовому провадженні 17 вересня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко