Справа № 1240/2056/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2056/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичної операції за період з 07.11.2015 по 22.01.2016 у сумі 15708,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести нарахування та виплату позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичної операції за період з 07.112015 по 22.01.2016 у сумі 15708,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 10.11.1995 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області. Наказом ГУНП в Луганській області за № 19 о/с від 19.01.2016, капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інженера Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) звільнено зі служби в поліції. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяць 04 дні. Згідно довідки № А-9717 від 20.09.2017 Головного управління Національної поліції в Луганській області, в період з 17.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 22.01.2016, позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області. Зазначає, що відповідно до довідки, наданої ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Луганській області від 04.06.2016 № 1118/111/22- 2016, за період з 07.11.2015 по 22.01.2016 винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції Відповідачем не була нарахована. У вказаний період з 07.11.2015 по 22.01.2016 позивач проходив службу, брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, у відпустці, відрядженнях та на лікарняному в цей період не перебував. Вважає, що бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати винагороди за участь в АТО суперечить положенням законодавства України, тому порушує його права.

16.09.2018 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) відповідачем подано відзив на позов (арк. спр. 43-50).

В обґрунтування відзиву зазначено, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п.1 додатку № 1 постанови КМУ від 31.01.2015 №24.

Так відповідно до розділу II п. 5 Порядку від 02.02.2015 № 49 встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, у разі одночасного дотримання таких умов: залученні до проведення антитерористичної операції; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу антитерористичної операції (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення антитерористичної операції.

В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про виконання завдань керівництва штабу антитерористичної операції позивачем у спірний період.

Відповідно листа УПД ГУНП в Луганській області від 10.08.2018 № 2337/111/21-2018) докази на підтвердження фактичної участі ОСОБА_1 у проведенні антитерористичної операції у період з 07.11.2015 по 22.01.2016 відсутні.

Як на докази безпосередньої участі в антитерористичній операції позивач посилається на довідку ГУНП в Луганській області № А-9717 від 29.09.2017 та на накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 30.01.2016 № 30.

З приводу цього зазначимо, що з огляду на зміст витягів із вишенаведених наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ вбачається, що вони свідчать про прибуття та вибуття позивача до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, тобто зазначені накази АТЦ при СБУ вказують лише про залучення позивача до проведення антитерористичної операцій а не про участь у заходах, зазначених у п,1 додатку № 1 до Постанови КМУ від 31.01.2015 № 24, за які передбачено виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

У довідці ГУНП в Луганській області № А-9717 від 29.09.2017, зазначено, що підставою для її видачі є накази АТЦ при СБУ (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 30,01.2016 № 30, у зв`язку з чим зазначена довідка також свідчить лише про залучення позивача до проведення антитерористичної операції на території Луганської області у період часу з 17.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 22.01.2016.

У ГУНП в Луганській області відсутні вищезазначені накази стосовно ОСОБА_1 у спірний період.

У ГУНП в Луганській області відсутні відповідні рапорти керівництва стосовно ОСОБА_1 , за якими проводиться нарахування та виплата винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, у спірний період.

Порядок виплати винагороди за участь в АТО в період з 07.11.2015 по 22.01.2016 (дата опублікування постанови КМУ № 38 від 27.01.2016) для поліцейських був неврегульований.

03.09.2018 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян позивачем надано відповідь на відзив (арк. спр. 86-87).

Ухвалою суду від 17.07.2018 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 20).

Ухвалою суду від 31.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 04.09.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справах №№ 812/306/17, 812/1327/17, 812/792/17 (арк. спр. 93).

Ухвалою суду від 01.09.2020 поновлено провадження у справі (арк. спр. 102).

Ухвалою суду від 10.09.2020 закрито підготовче провадження (арк. спр. 108-109).

Представник позивача про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (арк.спр. 106).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджено копіями документів справи, а саме: паспорта громадянина України (арк. спр. 35), картки платника податків (арк. спр. 35 зв.б.) посвідчення учасника бойових дій (арк. спр. 34).

Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 22.01.2016 за № 1/І/ХІІІ/255 позивачу надано статус учасника бойових дій (арк. спр. 33).

04.04.2016 позивачу видане посвідчення ветерана війни, учасника бойових дій (безстроково) серія НОМЕР_2 (арк. спр. 34).

Відповідно до довідки складеної ГУНП в Луганській області № А-9717 від 20.09.2017 позивач з 17.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 22.01.2016 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 32).

Відповідно до довідки № 874/111/22-2016 від 22.04.2016 позивачу за спірний період не виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО (арк. спр. 31), що підтверджено довідкою № 1118/111/22-2016 від 04.06.2016 (арк. спр. 30).

У спірний період позивач не перебував на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці, що підтверджено довідками № 399/111/57-2018 від 20.06.2018, № 2623/111/19-2018 від 10.07.2018 та № 33/33-326 від 18.06.2018 (арк. спр. 27, 28, 29).

Позивач 16.11.2017 та 16.01.2018 звертався із заявами до відповідача щодо виплати винагороди за безпосередню участь в АТО (арк. спр. 25, 26).

Листом № 89/111/22-2018 від 09.02.2018 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав виплати винагороди за участь в АТО (арк. спр. 24).

Згідно з копіями витягів із наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 від 341 та від 30.01.2016 № 30 позивача у період з 07.11.2015 по 22.01.2016 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (арк. спр. 52, 53-55, 56-58, 59-61).

Відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 09.08.2018 № 771/111/22-2018 про доходи позивача (арк. спр. 64) у межах спірних правовідносин позивачу за період з листопада 2015 року по січень 2016 року нараховано грошове забезпечення:

- за листопад 2015 року в сумі 4928,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 2080,00 грн, оклад за спеціальним званням - 1440,00 грн, вислуга років - 1408,00 грн;

- за грудень 2015 року в сумі 6252,26 грн, у тому числі: посадовий оклад - 2600,00 грн, оклад за спеціальним званням - 1800,00 грн, вислуга років - 1852,26 грн;

- за січень 2016 року в сумі 4527,74 грн, у тому числі: посадовий оклад - 1845,16 грн, оклад за спеціальним званням - 1277,42 грн, вислуга років - 1405,16 грн.

За даними довідки встановлено, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за спірний період позивачу не нараховувалась.

Наказом ГУ НП в Луганській області від 22.01.2016 № 19 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції, що не заперечується сторонами.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Статтею 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Статтею 13 Закону України від 20 березня 2003 року №638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (в редакції, чинної у спірний період) визначено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014р. №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання наведеної постанови Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №719 від 23 липня 2014 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 8 серпня 2014 р. за №939/25716 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

У п.2 цього наказу визначено, що винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З 03.02.2015 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі постанова №24), пунктом 1 якої встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абзац 2 пункту 1 Постанови № 24).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови № 24 винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 № 49 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2015 за № 135/26580, затверджено Порядок виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок №49).

У п. 4 розділу І Порядку № 49 визначено, що виплата винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників).

За приписами п. 3 розділу 2 Порядку №49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п.1 додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку №49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 20.09.2017 № А-9717 позивач дійсно брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення в період з 17.09.2014 по по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 22.01.2016.

Наведена довідка була видана на підставі наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 від 341 та від 30.01.2016 № 30.

Згідно витягів з наведених наказів позивач вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Однак, докази на підтвердження фактичної участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 встановлено виплату грошової винагороди, в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що виконання позивачем службових обов`язків у містах, які належать до зони проведення АТО, не свідчить про виконання ним конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03.08.2018 у справі № 805/1751/15-а, від 30.01.2019 у справі №805/4523/16-а, від 20.02.2019 у справі №812/484/18, від 10.05.2019 у справі № 805/416/16-а, від 02.07.2019 у справі № 805/1189/16-а, 25.07.2019 у справі № 805/1175/17-а, від 31.07.2019 у справі № 812/860/17, від 31.07.2019 у справі № 812/1962/17, від 21.08.2019 у справі № 360/412/17, від 13.11.2019 у справі № 805/805/16-а, від 20.12.2019 у справі № 360/3453/19, від 24.01.2020 у справі № 812/1487/17, від 06.02.2020 у справі № 812/793/17, від 13.02.2020 у справі № 360/2447/19, від 20.03.2020 у справі №360/3264/18, від 24.04.2020 у справі № 812/1511/17 та від 21.05.2020 у справі №812/1853/17.

При цьому суд наголошує, що за період з 07.11.2015 по 22.01.2016 відсутні документи, які б підтверджували безпосередню участь позивача в АТО.

Посилання позивача на факт залучення його до сил та засобів, які беруть безпосередню участь в АТО з огляду на накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ є помилковим, оскільки останні свідчать лише про прибуття та вибуття позивача до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції. Інформація щодо виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції, що можуть свідчити про безпосередню участь в АТО, а не лише підтверджувати знаходження на території де проводиться АТО в спірний період відсутня. Докази, які свідчать про виконання позивачем завдання керівництва штабу антитерористичної операції, також відсутні.

Щодо наявності Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 22.01.2016 за № 1/І/ХІІІ/255 , яким позивачу надано статус учасника бойових дій, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2-1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Отже, за положенням вищевказаної норми статус учасника бойових дій надається, зокрема, у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення. За такий період позивачу відповідачем відповідна винагорода нараховувалась, пропорційно кількості днів безпосереднього залучення.

Наявність права на винагороду за участь в АТО за період за спірний період посвідчення учасника бойових дій, як виключна підстава, жодним чином не підтверджує.

При цьому, як зазначалось, безпосереднє залучення до проведення АТО здійснюється на підставі відповідних рапортів керівництва, яким підтверджується виконання завдань та за якими і проводиться нарахування та виплата винагороди за таку участь.

Тобто, наявність статусу учасника бойових дій, не може безперечно свідчити про фактичну участь позивача у відповідних заходах у спірній період без підтвердження належними доказами визначеними Порядком № 49.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Т.В. Смішлива