Справа № 160/1038/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року Справа № 160/1038/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі судового засідання за участю: позивача представників позивача Прогонній В.В. Зуба Г.В. Іванової В.М., Пономар Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Барабаша Анатолія Олександровича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Зубовича Ігоря Олеговича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Тарасюка Миколи Володимировича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Постернака Андрія Михайловича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Кохан Оксани Григорівни, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Мельник Вікторії Анатоліївни, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Соніча Станіслава Станіславовича про визнання незаконними та скасування наказів, -
27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної екологічної інспекції України в особі ТВО Голови ДЕІ Фірсова Єгора Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Барабаша Анатолія Олександровича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Зубовича Ігоря Олеговича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Тарасюка Миколи Володимировича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Постернака Андрія Михайловича, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Кохан Оксани Григорівни, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Мельник Вікторії Анатоліївни, Дисциплінарна комісія Державної екологічної інспекції України в особі Соніча Станіслава Станіславовича, в якій із врахуванням доповнень до позовної заяви від 24.06.2020 ОСОБА_1 просить розглянути позовні вимоги в наступній редакції:
- визнати протиправними та такими, що на час прийняття та дії, порушують право викривача корупційного правопорушення на проходження державної служби, накази Державної екологічної інспекції України:
1) №13 від 23.01.2020, яким порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 ;
2) №18-о від 23.01.2020, яким ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України №13 від 23.01.2020.
Ухвалою суду від 03.02.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду уточненої позовної заяви в новій редакції із визначенням належного відповідача та статусу третьої особи у справі відповідно до кількості учасників справи.
Також, ухвалою суду від 03.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
10 лютого 2020 року від позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшов уточнений адміністративний позов.
Ухвалою суду від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 25 березня 2020 року о 10:00 год.
Також, вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 06.03.2020 витребувано від Державної екологічної інспекції України завірені належним чином копії: наказу, прийнятого за результатом розгляду дисциплінарного провадження, порушеного за наказом №13 від 23.01.2020, та матеріали цього дисциплінарного провадження.
16 березня 2020 року від Національного агентства з питань запобігання корупції надійшли пояснення по справі, в яких третьою особою вказано, що повідомлення ОСОБА_1 про можливе порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» надійшло до Національного агентства 27 лютого 2019 року, у зв`язку з чим 27.02.2019 позивач набув статусу викривача. До третьої особи не надходили повідомлення позивача стосовно прийняття Державною екологічною інспекцією України наказів №13 від 23.01.2020 «Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 » та №18-о від 23.01.2020 «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків», а тому, можливі порушення посадовими особами відповідача приписів Закону України «Про запобігання корупції» Національним агентством з питань запобігання корупції не встановлювалися.
25 березня 2020 року судове засідання було відкладено до 06.04.2020 до 15:00 год.
Ухвалою суду від 06.04.2020 здійснено перехід до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 травня 2020 року о 14:30 год.
На підставі клопотання відповідача судове засідання було відкладено на 27.05.2020 на 10:00 год.
Ухвалою суду від 27.05.2020 від Державної екологічної інспекції України витребувано завірені належним чином копії: Положення про роботу дисциплінарних комісій; наказів, якими було затверджено склад дисциплінарної комісії на момент порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 ; наказу, прийнятого за результатом розгляду дисциплінарного провадження, порушеного за наказом №13 від 23.01.2020, та матеріали цього дисциплінарного провадження. Розгляд справи призначено на 15.06.2020 року о 16:00 год.
10 червня 2020 року від відповідача надійшли документи на виконання ухвали суду від 27.05.2020.
Ухвалою суду від 15.06.2020 витребувано від Державної екологічної інспекції України завірені належним чином копії матеріалів дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 , порушеній на підставі наказу №13 від 23.01.2020.
У судовому засіданні оголошена перерва до 24.06.2020 на 16:30 год.
Ухвалою суду від 24.06.2020 прийнято до розгляду заяву про уточнення (доповнення) позовних вимог ОСОБА_1 від 24.06.2020.
24 червня 2020 року у судовому засіданні оголошена перерва до 03.08.2020 до 13:00 год.
01 липня 2020 року від Державної екологічної інспекції України надійшли письмові докази на виконання ухвали суду від 25.06.2020.
У судовому засіданні 03.08.2020 оголошена перерва до 19.08.2020 до 13:00 год.
Ухвалою суду від 19.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №160/1038/20 до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні 19.08.2020 оголошена перерва до 07.09.2020 до 12:30 год.
07 вересня 2020 року у судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі із викладених у позові підстав.
Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи були повідомлені належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції просила розглянути справу без участі представника за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом Державної екологічної інспекції України від 27.12.2011 № 118-о (а.с.12 т.1) ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.
Також, листом НАЗК №20-28/2058/20 від 21.01.2020 (а.с.11, 38 т.1) Державну екологічну інспекцію України та Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ було повторно проінформовано про статус позивача як викривача і обов`язок дотримуватись норм Закону України «Про запобігання корупції» та не порушувати його трудові права.
На підставі наказу Державної екологічної інспекції України від 23.01.2020 №13 «Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 » (а.с.10, 34, 143 т.1; а.с.23, 107 т.2) порушено дисциплінарне провадження відносна ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря за ознаками вчинення порушення, визначеного пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до статті 72 Закону України «Про державну службу», з метою забезпечення об`єктивного вивчення обставин вчинення дисциплінарного проступку наказом Державної екологічної інспекції України від 23.01.2020 №18-о «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків» (а.с.27, 35, 144 т.1; а.с.110 т.2) ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, відсторонено 23 січня 2020 року на час здійснення дисциплінарного провадження, порушеного відповідно до наказу Держекоінспекції від 23.01.2020 № 13 «Про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 ».
Наказом Державної екологічної інспекції України від 04.02.2020 №18 «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 » (а.с.145, т.1) Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження відносно позивача.
З наданих відповідачем на виконання ухвали суду доказів суд встановив, що 02.03.2020 Державною екологічною інспекцією України прийнято наказ №51 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » (а.с.24, т.2), відповідно до якого на підставі частин четвертої статті 72 та частини третьої статті 77 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне провадження, порушене наказом Державної екологічної інспекції України від 23.01.2020 № 13 стосовно ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, закрито у зв`язку з відсутністю у його діях дисциплінарного проступку. Наказано Державній Азовській морській екологічній інспекції здійснити виплату ОСОБА_1 у розмірі середньої заробітної плати за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків. Наказ Держекоінспекції від 23.01.2020 № 18-о «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків» визнано таким, що втратив чинність.
Не погодившись із прийнятими відповідачем наказами №13 від 23.01.2020 та №18-о від 23.01.2020, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).
Статтею 68 Закону № 889-VIII закріплено перелік суб`єктів, уповноважених порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення.
Так, дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): 1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії; 2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (ч.2 ст.68 Закону № 889-VIII).
Згідно з приписами статті 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.
Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.
Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.
Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.
З матеріалів справи вбачається, що наказом від 28.12.2019 №366 «Про внесення змін до наказу Держекоінспекції від 15.02.2017 №366» (а.с.21, т.1) абзац другий пункту 1 наказу Державної екологічної інспекції України від 15.02.2017 № 431 «Про затвердження складу дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України» (із змінами) викладено у такій редакції: «Затвердити склад дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України:
- ОСОБА_3 - завідувач Сектору координації діяльності територіальних органів;
- ОСОБА_4 - завідувач сектору державного екологічного нагляду (контролю) надр Департаменту державного екологічного нагляду (контролю);
- Постернак Андрій Михайлович - головний спеціаліст Сектору з питань запобігання та виявлення корупції;
- Кохан Оксана Григорівна - головний спеціаліст Відділу управління персоналом;
- Мельник Вікторія Анатоліївна - головний спеціаліст Відділу правового забезпечення;
- Барабаш Анатолій Олександрович головний спеціаліст Сектору з внутрішнього аудиту;
- Соніч Станіслав Станіславович головний спеціаліст відділу державного екологічного нагляду (контролю) на митній території».
Відповідно до частин 10-11 статті 69 Закону № 889-VII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Статтею 71 Закону № 889-VII закріплено, що Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.
На виконання ухвали суду від 27.05.2020 відповідачем були надані пояснення, що Положення про роботу дисциплінарної комісії у Держекоінспекції не затверджувалось, оскільки робота, порядок утворення, повноваження, строки здійснення повноважень, основні засади роботи визначено Законом України «Про державну службу» та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, у зв`язку з чим дисциплінарна комісія Держекоінспекції діє на підставі зазначених нормативно-правових актів та локального нормативно-правового акта, який дублює норми актів вищої юридичної сили, Держекоінспекцією не приймалось.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 72 Закону № 889-VII державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.
Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.
З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією, у відповідності до статті 73 Закону № 889-VII формується дисциплінарна справа.
Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону № 889-VII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (частина 2 статті 74 Закону № 889-VII).
Згідно з частинами 1-3 статті 77 Закону № 889-VII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).
В силу приписів статті 78 Закону № 889-VII рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду. Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.
Таким чином, зі змісту наведених норм вбачається, що недотримання державним службовцем службової дисципліни має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування та оформлюватись відповідним рішенням.
Позивач в адміністративному позові та у судових засіданнях неодноразово вказував як на основну причину порушення відносно нього службового розслідування та відсторонення від здійснення посадових обов`язків те, що він є викривачем в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання корупції».
У статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі Закон № 1700-VII) закріплено, що викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання;
Розділом VIII Закону № 1700-VII передбачено гарантії державного захисту викривачів.
Так, відповідно до частини 1 статті 53-4 Закону № 1700-VII викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.
До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше.
Отже, передбачені частиною 1 статті 53-4 Закону № 1700-VII гарантії застосовуються не просто за фактом статусу особи як викривача, а за дотримання певних умов, зокрема, у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою.
Таким чином, ініціювання службового розслідування відносно позивача не пов`язане із повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами Державної екологічної інспекції України, у зв`язку з чим, незважаючи на наявність у позивача статусу викривача, передбачені Законом №1700-VII гарантії не застосовуються, оскільки в матеріалах справи відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку, що прийняття рішення про проведення службового розслідування та, як наслідок, відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження, пов`язане зі здійсненням ним діяльності щодо допомоги в запобіганні і протидії корупції.
Разом з тим, в ході судового розгляду справи судом було встановлено, що Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України були розглянуті матеріали дисциплінарної справи у дисциплінарному провадженні, порушеному відповідно до наказу від 23.01.2020 №13 стосовно ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, за результатами чого на ім`я Т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції України Фірсова Є. Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції України внесено подання від 24.02.2020 (а.с.140-141 т.2) про закриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, у зв`язку з відсутністю у його діях дисциплінарного проступку, відповідно до частини третьої статті 77 Закону України «Про державну службу».
Наказом Державної екологічної інспекції України від 02.03.2020 №51 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » (а.с.24, т.2) на підставі частин четвертої статті 72 та частини третьої статті 77 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне провадження, порушене наказом Державної екологічної інспекції України від 23.01.2020 № 13 стосовно ОСОБА_1 , начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, закрито у зв`язку з відсутністю у його діях дисциплінарного проступку.
Отже, станом на момент розгляду справи оскаржувані накази №13 від 23.01.2020 та №18-о від 23.01.2020, є реалізованими.
Суд зауважує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в інших законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Звертаючись до суду з позовом про скасування акту суб`єкта владних повноважень, позивач має обґрунтувати, яким чином даний акт порушує його права та охоронювані законом інтереси. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» [Aksu v. Turkey] пункт 50; «Берден» [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; «Тенасе проти Молдови» [Tгnase v. Moldova]).
Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Суд також звертає увагу, що під час вирішення спору суду необхідно пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Тобто, підставами для визнання протиправними актів суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються розгляду питання правомірності наказу відповідача про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 .
Оскаржуваним рішенням відповідача оцінка дій позивача по суті не надавалася, воно є проміжним та не створює для позивача юридичних наслідків, не впливає на обсяг його правоздатності і дієздатності, та не обмежує позивача в здійсненні професійної діяльності.
Водночас, винесення наказів про порушення дисциплінарного провадження - це відповідні процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, якими розпочинається дисциплінарне провадження, а тому їх правомірність має бути предметом оцінки суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами такого дисциплінарного провадження.
У даному випадку за наслідками розгляду дисциплінарної справи відповідачем прийнято наказ про закриття дисциплінарного провадження, який позивачем не оскаржується.
За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.
Однак, на переконання суду розгляд питання правомірності винесення наказів про порушення дисциплінарного провадження не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, а тому не відповідає завданням адміністративного судочинства.
Що стосується обґрунтованості наказу екологічної інспекції України від 23.01.2020 №18-о «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків», то суд зазначає, що статтею 72 Закону № 889-VII передбачено відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.
При цьому, у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку (частина 4 статті 72 Закону № 889-VII).
Як було встановлено в ході розгляду справи, 02.03.2020 Державною екологічною інспекцією України прийнято наказ №51 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » (а.с.24, т.2), відповідно до якого дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю у його діях дисциплінарного проступку, також наказано Державній Азовській морській екологічній інспекції здійснити виплату ОСОБА_1 у розмірі середньої заробітної плати за час його відсторонення від виконання посадових обов`язків, та визнано наказ Держекоінспекції від 23.01.2020 № 18-о «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків» таким, що втратив чинність.
Відтак, наказ від 23.01.2020 № 18-о також вичерпав свою дію.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В ході розгляду справи позивачем не було доведено, яким чином оскаржуваними рішеннями були порушені права чи законні інтереси позивача та яким чином визнання судом протиправними та скасування спірних наказів може їх поновити.
Враховуючи, що оскаржувані рішення реалізовані та фактично не створюють для позивача обов`язків чи правових наслідків за результатами їх прийняття, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2020 року.

Суддя І.В. Тулянцева