Справа № 200/4969/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/4969/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27, ) про

визнання неправомірними дій при призначеннї пенсії та зобов`язання призначити з 09 березня 2020 пенсію згідно ч.1 та п.2 ч.2 ст.114 розділу 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

зобов`язати включити в стаж роботи за списком №2 період роботи, зазначений у пільговій довідці з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" за №911/20 від 05.05.2020 року періоди роботи з 18.11.2003 по 08.06.2008 (4 р. 6 міс. 21 дн.), з 08.09.2008 по 28.02.2009 (5 міс. 21 дн), з 01.06.2009 по 30.06.2014 (5р. 30дн.), з 01.09.2014 по 15.01.2018 (3р. 4 міс. 15дн.),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. 28.04.2020 року отримав рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії з причини того, що стаж позивача з особливо шкідливими і особливо тяжкими умовами праці за списком №2 при досягненні ним 55 річного віку відсутній. Відповідач безпідставно відмовився приймати до уваги пільгові довідки про атестацію робочих місць. Позивач вважає зазначене рішення відповідача таким, що прийнято з порушенням та без урахування фактичних обставин справи, тому звернувся з даним позовом до суду.

До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії оскільки надану ним довідку на підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №2 з 18.11.2003 по 15.01.2018 року неможливо прийняти до уваги, так як вона не відповідає умовам пункту 3 «Порядку 383», а саме довідка про пільговий характер роботи, яка обґрунтована Постановою Кабінету Міністрів втратила чинність 03.08.2016 року. Просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження; прзначено судове засідання на 09 липня 2020 року о 09:15 год.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року відкладено розгляд справи на 30 липня 2020 року о 09:00 год.

Ухвалою суду від 30 липня 2020 року продовжено відповідачу процесуальний строк для надання додаткових доказів по справі; відкладено розгляд справи на 17 вересня 2020 року о 09:45 год.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України згідно паспорта серія НОМЕР_2 .

Рішенням відповідача №150 за результатами розгляду заяви позивача від 17.03.2020 №3276 відмовлено в призначенні йому пенсії, в зв`язку з тим, що на момент звернення страховий стаж позивача складає 37 років 00 місяців 09 днів, пільговий стаж по списку № 2 відсутній, що не відповідає умовам п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Надану заявником уточнюючу довідку для призначення пенсії №07/18 від 26.01.2018 ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» на підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2 з 18.11.2003 по 15.01.2018 неможливо прийняти до уваги, так як вона не відповідає умовам пункту 3 «Порядку 383», а саме, довідка про пільговий характер роботи обґрунтована Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, втратила чинність 03.08.2016року.

Роз`яснено право позивача оскарження вказаного рішення у разі незгоди з його прийняттям.

В трудовій книжці позивача НОМЕР_3 містяться записи про його роботу в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз»:

18.11.2003 позивач прийнятий електрогазозварником 5 розряду в службу з експлуатації вуличних газошляхів, дворових вводів і ГРП (наказ №262-к від 18.11.2003);

08.06.2008 звільнений у зв`язку з переведенням в ТОВ «Маргаз», п.5 ст.36 КЗпП України (нак.№119 від 06.06.2008);

08.09.2008 прийнятий газозварником 5 розряду в службу експлуатації внутрішньодомового газопроводу та внутрішньодомового устаткування в порядку переведення з ТОВ «Маргаз» (нак.№123 від 08.09.2008);

01.03.2009 переведений слюсарем з устаткування 4 розряду в лабораторію (нак.№28-к від 27.02.2008);

01.06.2009 переведений газозварником 5 розряду в службу з експлуатації внутрішньодомового газопроводу та внутрішньодомового газового устаткування (нак.№55 від 01.06.20);

01.07.2014 переведений слюсарем з експлуатації за ремонту газового устаткування 4 розряду в метрологічну службу (нак.№81-к від 01.07.2014);

01.09.2014 переведений газозварником 5 розряду в слухбу з експлуатації внутрішньо будинкового газопроводу та внутріньобудинкового газового устаткування (нак.№114 від 01.09.2014);

26.01.2018 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України (нак.№12-у від 26.01.2018).

Стаж роботи позивача в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» підтверджується відомостями, які містяться в довідках №07/18 від 26.01.2018 та №911/20 від 05.05.20, наданою позивачем до суду, відповідно до яких позивач працював повний робочий день в ПАТ «Маріупольгаз» і за періоди з 18.11.2003 по 08.06.2008, з 08.09.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2014, з 01.09.2014 по 15.01.2018 виконував роботу із шкідливими і важкими умовами роботи за професією газозварник, що передбачено Списком №2 розділ ХХІІІ загальні професії позиція 33 код КП 7212.1 (11620) підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ст.114 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах..

Відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі також Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обовязків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об"єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що відповідач не в повному обсязі використав свої права надані йому Законом та Порядком при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення позивачу.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає, що відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №150, а тому саме рішення підлягає скасуванню і це є належним захистом прав та інтересів позивача, оскільки в данному випадку тількі рішення має значення для позивача, а дії відповідача жодних негативних наслідків для позивача не мають.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити з 09 березня 2020 пенсію згідно ч.1 та п.2 ч.2 ст.114 розділу 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться виключно до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 17.03.2020 року та надав зокрема довідку 07/18 від 26.01.2018 року.

Довідку № 911/20 від 05.05.2020 позивачем не надано до відповідача разом із заявою про призначення пенсії, а тому суд не вбачає підстав для її врахування.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення №150 про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов`язати повторно розглянути заяву позивача №3276 від 17.03.2020 з зарахуванням періодів роботи в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" з 18.11.2003 по 08.06.2008, з 08.09.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2014, з 01.09.2014 по 15.01.2018 та здійснити перерахунок пенсії з 17 березня 2020 року, з урахуванням висновків суду.

Оскільки суд зобов`язав повторно відповідача розглянути заяву позивача №3276 від 17.03.2020 з зарахуванням періодів роботи то суд не вбачає необхідності врахування довідки 07/18 від 26.01.2018 року.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

А тому, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції від 03.06.2020року.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, судовий збір у розмірі підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27, ) про визнання неправомірними дій при призначеннї пенсії та зобов`язання призначити з 09 березня 2020 пенсію згідно ч.1 та п.2 ч.2 ст.114 розділу 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язати включити в стаж роботи за списком №2 період роботи, зазначений у пільговій довідці з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" за №911/20 від 05.05.2020 року періоди роботи з 18.11.2003 по 08.06.2008 (4 р. 6 міс. 21 дн.), з 08.09.2008 по 28.02.2009 (5 міс. 21 дн), з 01.06.2009 по 30.06.2014 (5р. 30дн.), з 01.09.2014 по 15.01.2018 (3р. 4 міс. 15дн.) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27, ) №150 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) №3276 від 17.03.2020 з зарахуванням періодів роботи в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" з 18.11.2003 по 08.06.2008; з 08.09.2008 по 28.02.2009; з 01.06.2009 по 30.06.2014; з 01.09.2014 по 15.01.2018 та здійснити перерахунок пенсії з 17 березня 2020 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27, ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов