Справа № 282/846/20
Суддя: Гуцал П. І.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/846/20
Провадження № 2-а/282/23/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді: П.І. Гуцала

за участю секретаря судового засідання: Г.М. Войтович

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Любарського ВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Левчука Віталія Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 22.07..2020 року, поліцейським СРПП № 3 Любарського ВП ГУНП в Житомирської області старшим сержантом поліції Левчуком В.Г., складено постанову про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 310775.

Відповідно до змісту постанови, позивач, ОСОБА_1 , визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За дане правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що 22 липня 2020 року близько 21 години він знаходився у нерухомому транспортному засобі за Юрівським перехрестям (Любарський район) у провулку поблизу вулиці Гигаріна. Раптом до транспортного засобу підійшли дві особи у формі поліцейських і почали вимагати у нього документ на транспортний засіб, а також, документ який посвідчує його право керування транспортним засобом. Особи не представились, не пред`явили жодних документів щоб він міг би встановити їх особу.

Після їхніх вимагань позивач попрохав поліцейських пояснити причину вимагання документів, адже транспортний засіб знаходився у нерухомому стані і він просто перебував у ньому. Поліцейський відповів, що «я рухаючись неправильно включаю повороти при виконанні маневрів». Позивач відповів йому що не рухався за кермом даного транспортного засобу, а просто сидить в ньому коли він перебуває в нерухомому стані. На дані твердження поліцейський не зреагував та наказав надати документи водія та документи на транспортний засіб. Позивач твердо вказав поліцейському, що його дії незаконні адже законом не заборонено перебування у транспортному засобі, що знаходиться в нерухомому стані. Після чого поліцейські не складаючи жодних протоколів чи постанов залишиш місце події.

25 липня 2020 року на адресу реєстрації позивача надійшла постанова з якої дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122. та ч. 4 ст. 126 КУпАН України.

Таким чином, було складено незаконну постанову, факти, викладені в ній, не відповідають дійсності.

Інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення.

Позивач вважає, що працівник поліції діяв упереджено не з`ясував всіх обставин справи, беї дослідження доказів виніс постанову, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд: визнати дії поліцейського СРПП № 3 Любарського ВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Левчука Віталія Григоровича протиправними та скасувати постанову серія БАА № 310775 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.

Позивач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22 липня 2020 року відповідачем, поліцейським СРПП № 3 Любарського ВП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Левчуком Віталієм Григоровичем складено постанову серії БАА № 310775, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови, «22 липня 2020 року о 22 годині 24 хвилини в с. Громада по вул. Перемоги Любарського району керував автомобілем ВАЗ 21144 д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи маневр правого повороту не ввімкнув завчасно покажчик правого повороту та після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при цьму керував автомобілем будучи позбавленим права керування Любарським районним судом».

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 , правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт порушення позивачем ОСОБА_1 , дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання відповідач не з`явився, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надав. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить зазначення доказу вчинення правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП є не доведеним.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В свою чергу, суд вважає, що вимога позивача про визнання дій поліцейського, щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності протиправними задоволенню не підлягає, оскільки суперечить правовим приписам ст. 286 КАС України, яка передбачає вичерпний перелік судових рішень за наслідками розгляду позовної заяви у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 140, 247, 258, 276, 283, 293 КУпАП, ст. 9, 72, 77, 121, 139, 194, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії БАА № 310775 від 22 липня 2020 року поліцейського СРПП № 3 Любарського ВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Левчука Віталія Григоровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області (вул. Покровська, 96, м. Житомир, 10031) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання його копії, але не пізніше закінчення строку карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя П.І. Гуцал