Справа № 200/6446/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 р. Справа№200/6446/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення № 2102 від 23.04.2020 року, зобов`язання повторно розглянути заяву,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далв - Відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення № 2102 від 23.04.2020 року, зобов`язання повторно розглянути заяву.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 21.04.2020 року звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак після розгляду поданих документів рішенням № 2102 від 23.04.2020 року Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 роуку, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Курахівська», оскільки відсутня сплата щомісячних внесків до МЗД України, з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року, оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати в СПОВ (ОК-5 від 22.04.2020 року). Крім того, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року в підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Курахівська», оскільки згідно довідки про підземні спуски № 127 від 27.03.2020 року не відпрацьовано повний робочий день під землею. Вважає, що вищезазначене рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2102 від 23.04.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсіївідповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загалтнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2020 року про призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04.08.2020 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позов, згідно якого ОСОБА_1 звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак після розгляду поданих документів рішенням № 2102 від 23.04.2020 року Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 роуку, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Курахівська», оскільки відсутня сплата щомісячних внесків до МЗД України, з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року, оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати в СПОВ (ОК-5 від 22.04.2020 року). Крім того, до пільгового стажу не зараховано період з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року в підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Курахівська», оскільки згідно довідки про підземні спуски № 127 від 27.03.2020 року не відпрацьовано повний робочий день під землею згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року. У зв`язку з чим, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

21.04.2020 року Позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний орган рішенням № 2102 від 23.04.2020 року року в призначенні пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Позивачу відмовив, мотивуючи відмову відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Управлінням не враховано:

- до страхового стажу період роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 роуку, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Курахівська», оскільки відсутня сплата щомісячних внесків до МЗД України, з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року, оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати в СПОВ (ОК-5 від 22.04.2020 року);

- до пільгового стажу не зараховано період з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року в підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Курахівська», оскільки згідно довідки про підземні спуски № 127 від 27.03.2020 року не відпрацьовано повний робочий день під землею згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17), оцінюватися судом мають саме підстави, тобто мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Орган Пенсійного фонду не зарахував спірний період до пільгового стажу, виходячи з того, що згідно довідки про підземні спуски № 127 від 27.03.2020 року не відпрацьовано повний робочий день під землею згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

Судом встановлено, що із записів трудової книжки НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_1 16.06.1993 року, вбачається, що останній за спірний період працював:

- з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року на посаді електрослюсаря підземного та механіка підземного в ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська».

Зазначені записи за вказаний період у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписом начальника відділу кадрів та скріплені печатками.

Відповідно до довідки № 15 від 17.04.2020 року Позивач працював повний робочий день з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року електрослюсарем підземним та механіком підземним, що передбачено Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1.1б, затвердженого Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року, з 14.09.2016 року по 19.05.2019 року заступником начальника дільниці, що передбачено Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року, з 20.05.2019 року по день отримання довідки № 6 майстром гірничним, що передбачено Списку № 1 розділу 1 підрозділу 1, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року, та № 202 від 31.03.1994 року.

Враховуючи наявність в матеріалах справи документів, що підтверджують роботу позивача в період з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком за пільгових умовах, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість висновків про відсутність підстав для врахування наведених періодів роботи до пільгового стажу.

У зв`язку з наведеним, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував відповідний період до пільгового стажу, посилаючись на наведені ним обставини.

Щодо не зарахування Позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 роуку, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Курахівська», у зв`язку з відсутністю сплати щомісячних внесків до МЗД України, з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року, оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати в СПОВ (ОК-5 від 22.04.2020 року), суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 цього Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ст. 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів» затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 10 червня 1994 р. N 5-5. Інструкції затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 6 вересня 1996 р. N 11-1, ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року платниками зборів на пенсійне страхування є підприємства, установи та організації усіх форм власності, які також несуть відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків. Сама застрахована особа не сплачує зборів та не несе відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків підприємством, на якому вона працювала.

Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

З огляду на вказані норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що наявність у підприємства, де працювала особа, заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку (призначенні) пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків; нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).

З індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що дійсно за періоди роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року в ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Курахівська» страхові внески до Пенсійного фонду України не надходили.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) та, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Відповідачем протиправно не зараховані до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року.

Крім того, необхідно зауважити, що посилання Відповідача в рішенні № 2102 від 23.04.2020 року щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року, є обгрунтованим, оскільки Позивачем була подана заява про призначення пенсії - 21.04.2020 року, тобто до нарахування заробітної плати за квітень 2020 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Геров Праці, б. 6, код в ) про визнання незаконним та скасування рішення № 2102 від 23.04.2020 року, зобов`язання повторно розглянути заяву - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2102 від 23.04.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2020 року про призначення пенсії за віком, з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.02.2018 року по 31.03.2020 року, та до пільгового стажу періодів роботи з 03.08.2016 року по 17.04.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський