Справа № 679/348/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/348/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стасюк Р.М.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

17 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Нетішин, Хмельницька обл.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчика Василя Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчика В.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАК №2238832 від 13.03.2020 у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 13.03.2020 о 12 год. 26 хв. в м. Ковель на 438 км автодороги М-07 "Київ-Ковель-Ягодин" позивач, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000698).

Розгляд справи проводився відповідачем на місці події, оскаржувана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР , у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч.1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність або відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що факт перевищення позивачем швидкості руху ТЗ зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000698).

Правомірність використання відповідачем вказаного приладу підтверджується: свідоцтвом про повірку №22-01/180236, виданим15.01.2020 ДП "Укрметртест стандарт", експертним висновком №04/02/03/-3008 від 27.09.2018, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM", який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Тож, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фіксація, здійснена приладом TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000698) підтверджує інформацію про те, що автомобіль позивача Volkswagen Caddy з номерним знаком НОМЕР_1 рухався на 438 км автодороги "Київ-Ковель-Ягодин" у м.Ковель зі швидкість 73 км/год.

Водночас, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується: листом №2366/2,5 від 03.12.2019 Служби автомобільних доріг у Волинській області, в якому зазначено, що на 438 км автодороги М-07 знаходиться населений пункт м.Ковель, дорожній знак 5.45/5.46, та наданими відповідачем відеодоказами, а саме: відеозаписом з приладу TruCAM LTI 20/20, а також відеозаписом з нагрудної камери відповідача дм 4206, дані про які внесено до оскаржуваної постанови серії ЕАК №2238832 від 13.03.2020 у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апелянта про те, що обставини, зафіксовані приладом TruCAM LTI 20/20 не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повністю спростовуються встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що відповідачем порушено вимоги ст. 276 КУпАП та прийнято оскаржувану постанову на місці події, колегія суддів зазначає наступне.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 122 КУпАП.

Водночас, на підставі ч.3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, зокрема протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2 ст.258 КУпАП).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП. В свою чергу, відповідачем доведено правомірність винесення постанови, про що надано відповідні докази.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.