Справа № 804/8268/16
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року Справа № 804/8268/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі судового засідання Прогонній В.В.
представника позивача Гільбурда Р.Ю.
представника відповідача Петрушевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -
24.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52808592 від 03.11.2016 року.
Позовна заява мотивована тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходилось виконавче провадження ВП № 50492477 з примусового виконання рішення за виконавчим листом, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №202/5839/15-ц про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь Компанії DALMOND TRADE HOUSE LTD (Республіка Кіпр) заборгованості у розмірі 35000545,00 грн. 03.11.2016 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52808592 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» виконавчого збору (станом на 03.11.2016 року залишок нестягнутого виконавчого збору складає 3140181,81 грн.). Вважають вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до постанови відповідача від 03.11.2016 року ВП № 50492477 виконавчий документ виконавчий лист № 202/5839/15-ц, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, було повернуто стягувачу - Компанії DALMOND TRADE HOUSE LTD (Республіка Кіпр) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документу без виконання. За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 листопада 2016 року №52808592.
Ухвалою суду від 25.11.2016 року у справі відкрито провадження
Відповідачем пред`явлені позовні вимоги не визнано та у своїх запереченнях він зазначив, що 03.11.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), (а саме виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягував подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №50492477, тобто виконавчі дії відбулися у відповідності до Закону №1404-VIII та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Щодо стягнення суми грошових коштів за виконавчим листом №202/5839/15-Ц від 01.03.2016 року державним виконавцем, відповідачем зазначено наступне, що згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.11.2016 року у виконавчому провадженні №50492477 при виконанні рішення суду на користь стягувача Компанії DALMOND TRADE HOUSE LTD стягнуто 3 238 855,03 грн., а в рахунок погашення суми виконавчого збору до Державного бюджету України 359 872,74 грн. Отже, станом на 03.11.2016 року (на момент винесення оскаржуваної постанови) залишок нестягнутого виконавчого збору становить 3 140 181,81 грн. За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52808592 від 03.11.2016 року винесена у відповідності до норм діючого законодавства і підстави для її скасування, відсутні.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Визнано протиправною та скасовано постанову від 03.11.2016 року ВП №52808592 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі № 804/8268/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16.07.2020 року касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі №804/8268/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.08.2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
17.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов лист про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження №52808592 та відзив на позовну заяву.
В судове засідання 17.08.2020 року сторони не з`явились.
Наступне судове засідання призначено на 31.08.2020 року о 10:00 год.
В судовому засіданні 31.08.2020 року розгляд справи відкладено на 07.09.2020 рік, у зв`язку з неявкою представника позивача.
02.09.2020 року на адресу суду від позивача надійшли коментарі на відзив на позовну заяву.
В судовому засіданні 07.09.2020 року по справі оголошено перерву до 14.09.2020 року, у зв`язку з наданням часу представнику позивача для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №52808592.
08.09.2020 року на адресу суду від відповідача повторно надійшов лист про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження №52808592.
Також, 08.09.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про надання для ознайомлення матеріали справи.
В судовому засіданні 14.09.2020 року по справі оголошено перерву до 16.09.2020 року.
В судовому засіданні 16.09.2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача під час судового засідання 16.09.2020 року просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, судом встановлено наступне.
На підставі виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2016 року №202/5839/15-ц головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком М.В винесено постанову від 14.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №50492477 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь компанії «DALMOND TRADE HOUSE LTD» (Республіка Кіпр) суми боргу у розмірі 1 465 398,77 доларів США, що еквівалентно 35 000 545,52 грн.
23.03.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком М.В у виконавчому провадженні ВП №50492477 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 3 500 054, 55 грн. На копії постанови, що знаходиться в матеріалах справи, міститься запис заступника начальника відділу Кузьменка О.С., про те, що станом на 03.11.2016 року виконавчий збір стягнуто у розмірі 359 872,74 грн., залишок нестягнутого виконавчого збору складає 3 140 181,81 грн.
Судом також встановлено, що 31.10.2016 року Компанія «DALMOND TRADE HOUSE LTD» подала заяву до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа без виконання.
На підставі вказаної заяви, керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С винесено постанову від 03.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме, виконавчий лист №202/5839/15-ц від 01.03.2016 року. Також, в даній постанові зазначено, що при виконанні рішення суду на користь Компанії «DALMOND TRADE HOUSE LTD» стягнуто 3 238 855,03 грн. В рахунок погашення виконавчого збору на користь держави стягнуто 359 872,74 грн.
Також, судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2016 року за заявою ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» виконавчий лист №202/5839/15-ц від 01.03.2016 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Дана ухвала набрала законної сили 05.12.2016 року.
03.11.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52808592 від 03.11.2016 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» суму виконавчого збору, що залишилася не стягнутою станом на 03.11.2016 року, яка складає 3 140 181,81 грн.
З матеріалів виконавчого провадження ВП № 52808592 судом встановлено, що 29.11.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №52808592.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі таких висновків спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).
Згідно зі статтями 1, 5 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Законом №1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1404-VІІІ (в редакції Закону, чинного на момент виникнення спірних відносин) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч.2 ст.27 Закону №1404-VІІІ).
Згідно із ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
За приписами ч.3 ст.40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Спір у цій справі виник у зв`язку з винесенням відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52808592 щодо стягнення залишку нестягнутого виконавчого збору, що станом на 03.11.2016 року складає 3 140 181,81 грн. при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).
Тому, суд вважає за потрібним зазначити, що Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів №1403-VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
Так, положення ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, п.1 ч.1 ст.37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції № 512/5.
Натомість ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції № 512/5, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Матеріалами справи підтверджено, що 14.03.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком М.В. відкрито виконавче провадження №50492477 з примусового виконання виконавчого листа №202/5839/15-ц, виданого 01.03.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь Компанії «DALMOND TRADE HOUSE LTD» (Республіка Кіпр) суми боргу у розмірі 1 465 398,77 доларів США, що еквівалентно 35 000 545,52 грн.
Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що у державного виконавця виникає підстава для стягнення виконавчого збору лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом №202/5839/15-ц від 01.03.2016 року, а саме 3 238 855,03 грн.*10% =323 885, 5 грн.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, суд доходить висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 03.11.2016, у зв`язку із чим, постанова про відкриття виконавчого провадження №52808592 від 03.11.2016 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18.
Суд також зазначає, що критично ставиться до позиції відповідача з приводу того, що у відповідності до положень ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 VIII, виконавчий збір підлягає стягненню у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, оскільки як було зазначено раніше, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що виконавчою службою не було надано до суду доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку із тим, що вказане питання було вирішено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.11.2016 року ВП №52808592 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено у строки, встановлені ч. 6 статті 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Тулянцева