Справа № 120/2144/20-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 вересня 2020 р. Справа № 120/2144/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представників позивача: Ленчицької С.С., Юрченка Т.П.

представника відповідача: Борисової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія"

до: Державної митної служби України

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Повне товариство "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо повторного розгляду документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" на засіданні Комісії з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питання про виключення гаранта із реєстру гарантів, а також його бездіяльністю щодо ухилення від укладення Угоди про надання фінансових гарантів.

Ухвалою від 28.05.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 24.06.2020.

Ухвалою від 19.06.2020 задоволено клопотання представника Державної митної служби України та допущено його участь в судовому засіданні, призначеному на 24.06.2020, в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 24.06.2020 відкладено судовий розгляд справи до 06.07.2020, у зв`язку з виникненням технічних проблем, які унеможливили участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції представника Державної митної служби України.

Судове засідання 06.07.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 16.07.2020.

Ухвалою від 13.07.2020 задоволено клопотання представника Державної митної служби України та допущено його участь в судовому засіданні, призначеному на 16.07.2020, в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 16.07.2020 оголошено перерву до 27.07.2020 з метою надання представникам сторін часу на подання відповіді на відзив та заперечень на таку відповідь.

Ухвалою від 27.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 31.08.2020.

Ухвалою від 31.08.2020 задоволено клопотання представника Державної митної служби України та допущено його участь в судовому засіданні, призначеному на 31.08.2020, в режимі відеоконференції.

Судове засідання 31.08.2020 відкладено до 10.09.2020 з метою забезпечення участі в судовому засіданні представника відповідача.

Ухвалою від 07.09.2020 задоволено клопотання представника Державної митної служби України та допущено його участь в судовому засіданні, призначеному на 10.09.2020, в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 10.09.2020 представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Зокрема зазначили, що у відповідача були відсутні правові підстави для повторного розгляду документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" щодо надання йому статусу гаранта, адже такий статус уже був йому наданий ДФС України, внаслідок чого позивача включено до реєстру гарантів відповідно до ст. 314 Митного кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначила, що позивач листом від 11.11.2019 №9/11-19 звернувся до Державної фіскальної служби України щодо набуття статусу гаранта. За результатами розгляду даного звернення, ДФС включено позивача до реєстру гарантів, про що повідомлено листом від 10.12.2019 №44781/6/99-99-18-04-02-15. Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Держмитслужбу, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р "Питання Державної митної служби України" функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи Держмитслужба здійснює з 08.12.2019. Таким чином, з 08.12.2019 вжиття заходів щодо врегулювання взаємовідносин з позивачем, як гарантом є повноваженням Держмитслужби. Листом від 13.12.2019 № 8/12-19 позивач відповідно до частини другої статті 307 та частини третьої статті 314 МК України звернувся до Держмитслужби з проханням надання проекту угоди для підписання. З метою забезпечення реалізації вимог статей 314 та 315 МК України наказом Держмитслужби від 20.01.2020 №16 створено Комісію з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів. Питання щодо укладання Угоди про надання фінансових гарантій між Держмитслужбою та позивачем розглядалося 07.02.2020 на засіданні Комісії.

Разом із тим, враховуючи те, що суттєвою умовою угоди є розмір усіх одночасно наданих гарантом митним органам фінансових гарантій, виникла потреба розглянути договір страхування, який позивач надав на підтвердження критерію, визначеного пунктом 1 частини другої статті 314 МК України, а саме: договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами в тому числі, відповідальність незалежного фінансового посередника (гарант) перед митними органами щодо сплати митних платежів, укладений між позивачем та ТОВ "Страхова компанія "Гардіан" від 04.11.2019 № 19/8844/0Д2 (далі - Договір страхування). Таким чином, зазначила, що предметом розгляду засідання Комісії, яке відбулося 07.02.2020 було саме питання щодо укладання Угоди про надання фінансових гарантій між позивачем та Держмитслужбою, що відноситься до її повноважень.

Представник відповідача також зазначила, що вважає безпідставними твердження позивача про те, що Держмитслужба зволікає та затягує процес підписання угоди, адже позивач власними діями створив ситуацію, яка призвела до необхідності додаткового часу для розгляду Держмитслужбою наданих документів, що містили відомості, які не узгоджуються з відомостями, що зазначалися в документах, наданих для підтвердження критеріїв при надані статусу гаранта; вносили додаткові зміни до Договору страхування, пропозиції та зауваження щодо яких Держмитслужбою не надавалися; містили відомості щодо додатків, як є невід`ємною частиною Договору страхування, водночас не надавали їх до Держмитслужби. Крім того, вказала, що наявність у позивача договору страхування, який не узгоджується з вимогами МК України свідчить про недотримання ним критерію, визначеного у пункті 1 частини другої статті 314 МК України.

З огляду на наведені вище обставини, вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову, відсутні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що з метою отримання повноважень гаранта, у відповідності до ст. 314 МК України, позивач звернувся до ДФС України із листом від 11.11.2019 №9/11-19 щодо набуття статусу гаранта.

За результатами розгляду вказаного звернення, на засіданні Комісії з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів, яке відбулось 02.12.2019, у відповідності до частини 5 статті 314 МК України прийнято рішення про включення Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" до реєстру гарантів, про що повідомлено листом від 10.12.2019 №44000781/6/99-99-18-04-02-15.

При цьому, встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Держмитслужбу, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р "Питання Державної митної служби України" функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи Держмитслужба здійснює з 08.12.2019.

Таким чином, з 08.12.2019 вжиття заходів щодо врегулювання взаємовідносин з позивачем, як гарантом є повноваженням Держмитслужби.

Встановлено, що листом від 13.12.2019 № 8/12-19 позивач відповідно до частини другої статті 307 та частини третьої статті 314 МК України звернувся до Держмитслужби з проханням надання проекту угоди для підписання.

Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, з моменту подання листа від 13.12.2019, відповідачем не вчинялось жодних дій, з метою виконання положень МК України.

В той же час, листом від 12.02.2020 року №08-5/18-02/13/2067 відповідачем повідомлено про те, що 07.02.2020 відбулось нове засідання Комісії з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питання про виключення гаранта із реєстру гарантів, на якому розглядалось питання про укладення з Позивачем Угоди про надання фінансових гарантій. За результатами розгляду документів встановлено наступне:

- у договорі № 19/8844/0Д2 від 04.11.2019, укладеному між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" та Товариством, про добровільне страхування відповідальності перед третіми особами, в тому числі, відповідальності перед митними органами щодо сплати митних платежів, не обумовлено максимальний розмір суми, яку Страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний сплатити митним органам. Договір страхування з боку Товариства був укладений директором, який діяв на підставі Засновницького договору. Відповідно до пункту 5.10 розділу 5 Засновницького договору у Товаристві створюється виконавчий орган - Директор, який вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що належить до виключної компетенції Загальних Зборів Учасників. Згідно з абзацом восьмим пункту 5.4 розділу 5 Засновницького договору, до виключної компетенції Загальних зборів Товариства одним з питань, рішення по яким набирають чинності у разі одностайного прийняття їх усіма учасниками, належить прийняття рішення щодо укладання договорів (угод) на суму, що перевищує 2000000,00 грн. Таким чином директор Товариства, який діяв на підставі Засновницького договору, не мав повноважень укладати договори (угоди) на суму, що перевищує 2000000,00 грн.;

- Розділом 8 Договору страхування передбачаються підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, при цьому Договором страхування не встановлюється мінімальна сума страхового відшкодування, яка підлягає безумовній виплаті митним органам.

- крім вище зазначеного, Договір страхування містить низку невідповідностей, наприклад:

1) пункти 4.1 та 4.2 розділу 4 "Права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору" мають однакову назву і визначають права Страховика, тоді як права Страхувальника, тобто Товариства, взагалі відсутні;

2) у пунктах 4.1 та 4.1.1 розділу 4 вказується, що "Страховик має право отримати від Страховика будь-яку інформацію...";

3) у абзаці третьому пункту 9.5 розділу 9 зазначено, що дія договору, а також кожної окремої Додаткової угоди, припиняється та втрачає чинність у разі "несплати Страхувальником зобов`язань перед Страхувальником у повному обсязі"; та інші.

З огляду на наведене вище, відповідач зазначив, що на сьогоднішній день не має можливості чітко визначити максимальний розмір усіх одночасно наданих гарантом митним органам фінансових гарантій для зазначення суми в Угоді, а тому запропонував терміново усунути вищезазначені недоліки.

Разом із тим, позивач зазначає, що укладання відповідної угоди про надання фінансових гарантій є наслідком прийнятого ДФС рішення від 02.12.2019, а тому повторне скликання Комісії з метою вирішення питання про укладення Угоди з позивачем, суперечить положенням МК України та порушує принцип правової визначеності.

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 306 МК України, одним із способів забезпечення сплати митних платежів є фінансові гарантії.

Згідно із ч. 1 ст. 307 МК України, юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов`язань перед митними органами України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод (ч. 2 ст. 307 МК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 314 МК України, гарантом може виступати незалежний фінансовий посередник - юридична особа, створена у формі повного або командитного товариства.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 314 МК України встановлено критерії, яким повинна відповідати банківська установа, інша юридична особа, яка має намір одержати від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в установленому цим Кодексом порядку повноваження гаранта

Згідно із ч. 5 ст. 314 МК України, строк прийняття рішення про включення гарантів до реєстру не повинен перевищувати 30 календарних днів з дня надання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, документів, що підтверджують виконання умов частини другої цієї статті.

Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод, у яких зазначається обов`язок гаранта безумовно сплатити суму митних платежів у разі невиконання відповідними особами зобов`язань перед митними органами та щорічно, не пізніше 1 березня року, наступного за звітним, надавати підтвердження умов, визначених у пунктах 1-5 частини другої цієї статті, за попередній рік (ч. 3 ст. 314 МК України).

Із аналізу наведених положень слідує, що процедура отримання/надання юридичній особі статусу фінансового гаранта включає у себе наступні етапи:

- безпосередньо надання такого статусу та внесення відповідних записів до реєстру гарантів;

- укладання угоди із центральним органом виконавчої влади відповідно до ч. 3 ст. 314 МК України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 (далі - Положення), Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує, зокрема, державну політику у сфері державної митної справи та у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.

Згідно з п. 4 Положення, ДФС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- надає повноваження на провадження діяльності з надання митним органам фінансових гарантій забезпечення сплати митних платежів;

- застосовує та контролює процедури використання гарантій забезпечення сплати митних платежів, взаємодіє з гарантами;

- здійснює стягнення коштів у разі невиконання забезпечених фінансовою гарантією зобов`язань зі сплати митних платежів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Таким чином, виходячи зі змісту положень МК України та Закону України "Про адміністративні послуги", надання статусу гаранта є адміністративною послугою, яку, на момент звернення позивача, надавала ДФС України, на даний момент - Держмитслужба.

При цьому, за інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті ДФС, відповідно до інформаційної картки №24-15 адміністративної послуги "Надання статусу гаранта", затвердженої наказом ДФС від 13.01.2015 №7, строк надання адміністративної послуги - не більше 30 календарних днів з дня надання документів, що підтверджують виконання умов частини другої статті 314 МК України;

Крім того, визначено, що результатом надання вказаної адміністративної послуги є:

- внесення відповідних записів до реєстру гарантів;

- лист щодо внесення заявника до реєстру гарантів та необхідності укладання угоди відповідно до ч. 3 ст. 314 МК України.

Із аналізу вище викладеного слідує висновок, що результатом надання ДФС адміністративної послуги "Надання статусу гаранта" є внесення відповідних записів до реєстру гарантів. Після того, як суб`єкта господарювання визнано гарантом та внесено відповідний запис до реєстру гарантів, такому суб`єкту господарювання ДФС надсилає лист щодо внесення до реєстру гарантів та необхідності укладання угоди, передбаченої ч. 3 ст. 314 МК України.

В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, за результатами розгляду звернення позивача, на засіданні Комісії з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів, яке відбулось 02.12.2019, прийнято рішення про включення Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" до реєстру гарантів, про що позивача повідомлено листом від 10.12.2019 №44000781/6/99-99-18-04-02-15.

Таким чином, з огляду на включення Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" до реєстру гарантів, наступним та завершальним етапом процедури отримання позивачем статусу гаранта мало б бути направлення ДФС України листа щодо укладання угоди у відповідності до ч. 3 ст. 314 МК України.

Разом із тим, як уже зазначалось судом вище, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р, функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи Держмитслужба здійснює з 08.12.2019.

Із наведеного слідує, що починаючи з 08.12.2019 вирішення питань, які стосуються вжиття заходів врегулювання взаємовідносин з позивачем, як гарантом віднесено до повноважень Держмитслужби, в тому числі, на переконання суду, і щодо надсилання листа про укладання угоди у відповідності до ч. 3 ст. 314 МК України.

В той же час, як слідує із матеріалів справи, отримавши листа позивача від 13.12.2019 № 8/12-19 з проханням надання проекту угоди для підписання, відповідач наказом від 20.01.2020 №16 створив Комісію з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів.

При цьому, як зазначає представник відповідача та підтверджується матеріалами справи, питання щодо укладання Угоди про надання фінансових гарантій між Держмитслужбою та позивачем розглядалося 07.02.2020 саме на засіданні Комісії з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів.

Проте, варто звернути увагу на те, що згідно із п. 1 Положення про Комісію, затвердженого наказом від 20.01.2020 №16, Комісія створюється з метою:

- розгляду документів юридичних осіб, що мають намір отримати від Держмитслужби статус гаранта, та прийняття рішення про включення таких осіб до реєстру гарантів або про відмову у включенні їх до цього реєстру;

- розгляду документів гарантів, що надаються ними для підтвердження умов, визначених у пунктах 1-5 частини 2 статті 314 МК України, та прийняття відповідного рішення;

- прийняття рішення про виключення гаранта з реєстру гарантів.

В даному ж випадку, як наголошує представник відповідача, засідання комісії 07.02.2020 відбулось саме з метою вирішення питання щодо укладання Угоди про надання фінансових гарантій між позивачем та Держмитслужбою, що відноситься до її повноважень.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що можливість вирішення Комісією питання про укладання угоди між Держмитслужбою та гарантом не передбачена ані положеннями МК України, ані Положенням про Комісію з питань розгляду документів (матеріалів) про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питань про виключення гаранта із реєстру гарантів, затвердженим наказом Держмитслужби від 20.01.2020 №16.

Крім того, варто зазначити, що у відповідача взагалі були відсутні підстави для розгляду документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" на засіданні Комісії, адже позивач уже був включений до реєстру гарантів, про що його було повідомлено листом ДФС від 10.12.2019 №44000781/6/99-99-18-04-02-15. До того ж, можливість повторного розгляду питання про надання статусу гаранта положеннями МК України не передбачена.

При цьому, посилання представника відповідача на те, що розгляд документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" здійснено лише тому, що такі документи були повторно надіслані позивачем, суд оцінює критично, адже позивач уже був включений до реєстру гарантів, а тому необхідність повторного вирішення питання надання йому такого статусу, на переконання суду, була відсутня.

Крім того, як пояснила представник позивача в судовому засіданні, відповідні матеріали були повторно направленні для підтвердження умов, визначених у пунктах 1-5 частини 2 статті 314 МК України, та з метою уникнення прийняття рішення про виключення позивача з реєстру гарантів.

Більше того, суд критично оцінює посилання представника відповідача на лист від 25.03.2020 №08-5/18-02-02/13/3109, як на доказ розгляду повторно надісланого позивачем пакету документів саме на засідання Комісії, адже як видно із даного листа, який підписаний заступником голови Держмитслужби, його виконавцем є Ганна Недашківська. При цьому, саме лише перебування даної особи у складі Комісії, не може свідчити про розгляд документів саме Комісією, адже у відповідності до свого Положення, Комісія є колегіальним органом (п. 4 Положення). Крім того, іншого доказу на підтвердження розгляду даного пакету документів саме на засіданні Комісії, суду не надано.

З огляду на наведені вище обставини, а також беручи до уваги відсутність у Комісії повноважень на вирішення питання щодо укладання Угоди про надання фінансових гарантій, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо повторного розгляду документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" на засіданні Комісії з питань розгляду документів про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питання про виключення гаранта із реєстру гарантів, створеної наказом Державної митної служби України №16 від 20.01.2020.

Що ж до вимог позивача, в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ухилення від укладання угоди про надання фінансових гарантів, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дійсно, як уже зазначалось судом вище, строк надання адміністративної послуги "надання статусу гаранта" не має перевищувати 30 календарних днів з дня надання документів. При цьому, результатом надання вказаної адміністративної послуги є:

- внесення відповідних записів до реєстру гарантів;

- лист щодо внесення заявника до реєстру гарантів та необхідності укладання угоди відповідно до ч. 3 ст. 314 МК України.

В той же час, законодавцем не визначено чіткого строку, протягом якого така угода має бути укладена.

Обставини того, що законодавцем не визначеного такого строку також не заперечувались представником позивача в судовому засіданні 10.09.2020.

Таким чином, за відсутності визначеного законодавцем строку, протягом якого має бути укладена угода між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику та гарантом, підстави стверджувати про допущену з боку відповідача бездіяльність щодо укладання угоди, на думку суду, відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання відповідача укласти із позивачем угоду про надання фінансових гарантій, суд зазначає наступне.

Так, як уже зазначалось судом вище, результатом надання адміністративної послуги "надання статусу гаранта" є внесення відповідних записів до реєстру гарантів та направлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику листа щодо необхідності укладання угоди відповідно до ч. 3 ст. 314 МК України.

При цьому, враховуючи те, що позивач на даний час уже включений до реєстру гарантів, його право на укладення із відповідачем угоди про надання фінансових гарантів, на переконання суду, є беззаперечним.

До того ж, законодавцем не визначено жодних підстав для відмови чи ухиленні від укладання угоди із гарантом, який уже включений до реєстру гарантів.

Разом із тим, враховуючи визначену законодавцем процедуру та порядок надання такої адміністративної послуги, як "надання статусу гаранта", суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на укладення із Повним товариством "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" угоди про надання фінансових гарантій у відповідності до статті 314 Митного кодексу України, та з урахуванням висновків суду, відображених в даному рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати, понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню в сумі 3063 грн., пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України.

В той же час, питання про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу судом не вирішується, адже разом із позовною заявою позивачем подано лише орієнтовний розрахунок таких витрат, а також клопотання про вирішення цього питання після ухвалення рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо повторного розгляду документів Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" на засіданні Комісії з питань розгляду документів про надання, підтвердження статусу гаранта або вирішення питання про виключення гаранта із реєстру гарантів, створеної наказом Державної митної служби України №16 від 20.01.2020.

Зобов`язати Державну митну службу України вчинити дії, спрямовані на укладення із Повним товариством "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" угоди про надання фінансових гарантій у відповідності до статті 314 Митного кодексу України, та з урахуванням висновків суду, відображених в даному рішенні.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь Повного товариства "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" сплачений судовий збір в сумі 3063 (три тисячі шістдесят три) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне товариство "Гарант Сервіс Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс Фінанс і Компанія" (вул. І.Бевза буд.34 офіс 311, м. Вінниця, 21009, )

Державна митна служба України (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ 119, )

Повний текст рішення складено 18.09.2020.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна