Справа № 200/7483/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/7483/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області

про: зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж на станції Краматорськ Донецької залізниці на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 31.07.1989 року по 21.10.1991 року, помічника складача поїздів з 22.10.1991 року по 12.01.1993 року, складача поїздів 5 розряду з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року, помічника складача поїздів 4 розряду з 21.07.1993 року по 19.05.1994 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розгляду з 08.07.1994 року по 31.08.1994 року, складача поїздів 5 розряду з 01.09.1994 року по 22.02.1998 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року з метою оформлення моєї трудової пенсії за вислугу років.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж на станції Краматорськ Донецької залізниці на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 31.07.1989 року по 21.10.1991 року, помічника складача поїздів з 22.10.1991 року по 12.01.1993 року, складача поїздів 5 розряду з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року, помічника складача поїздів 4 розряду з 21.07.1993 року по 19.05.1994 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розгляду з 08.07.1994 року по 31.08.1994 року, складача поїздів 5 розряду з 01.09.1994 року по 22.02.1998 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року з метою оформлення моєї трудової пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.04.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. Позивач зазначає, що він має право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки у період з 31.07.1989 року по 21.10.1991 року працював старшим регулювальником швидкості руху вагонів, з 22.10.1991 року по 12.01.1993 року помічником складача поїздів, з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року, з 21.07.1993 року по 19.05.1994 року помічником складача поїздів, з 08.07.1994 року по 31.08.1994 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів, з 01.09.1994 року по 22.02.1998 року складачем поїздів, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів. Позивач зазначає, що відповідач вирішив відмовити йому у призначенні пенсії, оскільки посади старшого регулювальника швидкості руху вагонів та помічник складача поїздів не включені до Списку професій і посад робітників локомотивних бригаді окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку рухуна залізничному транспорті та в метрополітенахі користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення». Проте, позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до трудового стажу, який дає право на пенсію за вислугою років періоди роботи на посаді старшого регулювальника швидкості руху вагонів та помічника складача поїздів, оскільки згідно листа Міністерства соціальної політики від 28.02.1998 року № 302-109/01/13-16, у тих випадках, коли в списки внесені професії робітників під загальними назвами. То право на пільгове забезпечення мають робітники усіх найменувань цих професій, у тому числі головні, старші, помічники. У зв`язку з чим позивач просив суд зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

10.04.2020 року позивач звернувся до управління щодо призначення пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач зазначає, що відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788 пенсія за вислугу років призначається після досягненні 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. До списків професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», віднесені регулювальники швидкості руху вагонів, складачі поїздів. Відповідач зазначає, що посади старшого регулювальника швидкості руху вагонів та помічник складача поїздів постановою КМУ № 583 не передбачені, у зв`язку з цим до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховані наступні періоди: з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж роботи позивача складає 27 років 10 місяців 13 днів, пільговий стаж за списком № 2 6 років 6 місяців 3 дні, пільговий стаж за вислугу років складає 1 рік 0 місяців 23 дні, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788, відповідачем прийнято рішення № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 16.04.2020 року. Відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 4-7).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою № 3444 про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 26-27).

До заяві були надані наступні документи: копія паспорту серії НОМЕР_1 від 06.09.1999 року, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копія трудової книжки НОМЕР_3 від 27.07.1983 року, копія вкладишу до трудової книжки НОМЕР_4 від 15.10.2009 року, довідка № 01/3257 від 12.04.2018 року, архівна довідка № 457 від 06.04.2018 року, довідка № 32 від 16.03.2020 року. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.03.2018 року № 162/6-1102, видана ПАТ «Українська залізниця» РФ «Донецька залізниця» СП «Станція Краматорськ», копія наказу № 357/ДС від 24.10.2006 року про результати атестації робочих місць за умов праці по Державному підприємству «Донецька залізниця» станція Краматорськ, копія протоколу № 1 від 23.10.2006 року засідання атестаційної комісії по державному підприємству «Донецька залізниця» станція Краматорськ, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2018 року № 2, видана ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт», виписка з наказу № 74 від 29.11.2011 року про результати атестації робочих місць по ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт», довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжка або відповідних записів у ній від 12.03.2018 року № 15/03, видана КП СДР-БВП ТДВ «Облдоррембуд». Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.03.2020 року № 10/03 видана КП СДР-БВП ТДВ «Облдоррембуд», довідка № 16/03 від 12.03.2018 року видана КП СДР-БВП ТДВ «Облдоррембуд», копія наказу № 96 від 10.03.2015 року про результати атестації робочих місць за праці по КП СДР-БВП ТДВ «Облдоррембуд», довідка про заробітну плату № 162/05-128 від 06.03.2018 року видана ПАТ «Українська залізниця» РФ «Донецька залізниця» СП «Станція Краматорськ», довідка про заробітну плату № 162/05-129 від 06.03.2018 року видана ПАТ «Українська залізниця» РФ «Донецька залізниця» СП «Станція Краматорськ».

16.04.2020 року Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області прийнято рішення № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12).

Змісту рішення встановлено, що посади старшого регулювальника швидкості руху вагонів та помічника складача поїздів Постаново № 583 не передбачені. Таким чином до пільгового стажу який дає право на пенсію за вислугу років не зараховані наступні періоди: з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року. З 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року.

Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж заявника складає 27 років 10 місяців 13 днів. Пільговий стаж за списком № 2 складає 6 років 6 місяців 3 дні, пільговий стаж за вислугу років складає 1 рік 0 місяців 23 дні.

За таких обставин прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії. Звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четвертої статті 24 Закону № 1058).

Підпунктом 2-1 пункту 2 розділу XVПрикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України"Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55Закону України"Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27та з урахуванням нормстатті 28цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту «а» статті 55 від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається КМУ; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі

Постановою Кабінетом Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12.10.1992 року № 583, затверджено нормативні акти з питань пенсійного забезпечення, зокрема Списки професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років,передбачені, зокрема регулювальники швидкості руху вагонів, складачі поїздів.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637). У відповідності до пункту 1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення характеристики письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи. Які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, документом, який посвідчує трудовий стаж та працевлаштування в певних організаціях, є трудова книжка.

Згідно копію трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 встановлено, що останній прийнятий на роботу на станцію Краматорськ Донецької залізниці прийнятий учнем старшого регулювальника швидкості руху вагонів; 31.07.1989 року переведений старшим регулювальником швидкості руху вагонів; 22.10.1991 року помічником складача поїздів; 21.11.1991 року присвоєно 4 розряд помічника складача поїздів; 13.01.1993 року переведений складачем поїздів 5 розряду; 21.07.1993 року переведений помічником складача поїздів; 19.05.1994 року звільнений за згодою сторін; 10.07.1994 року прийнятий на роботу до Донецької залізниці Станція Краматорськ на посаду старшого регулювальника швидкості руху вагонів; 01.09.1994 року переведений складачем поїздів 5 розряду; 23.02.1995 року переведений старшим регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду; 18.05.1998 року звільнений за власним бажанням (а.с. 8-11).

Згідно довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 162/06-1102 від 06.03.2018 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» Регіональна Філія «Донецька залізниця» Структурний підрозділ «Станція Краматорськ», ОСОБА_1 працював повний робочий день на станції Краматорськ у період з 31.07.1989 року по 21.10.1991 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду. З 22.10.1991 року по 20.11.1991 року помічником складача поїздів, з 21.11.1991 року по 12.01.1993 року помічником складача поїздів 4 розряду, з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року складачем поїздів 5 розряду, з 21.07.1993 року по 09.02.1994 року помічником складача поїздів 4 розряду, з 10.02.1994 року по 26.04.1994 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду, з 27.04.1994 року по 19.05.1994 року складачем поїздів 5 розряду, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду, з 01.09.1994 року по 22.02.1995 року складачем поїздів 5 розряду, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року старшим регулювальником швидкості руху вагонів 3 розряду,та виконував роботи по організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті за професією старший регулювальник швидкості руху вагонів, помічник складача поїздів, що передбачена Списком професій і посад локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах (Постанова КМУ № 583 від 12.10.1992 року) код КП 8312 (а.с. 47-48).

З рішення відповідача № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 16.04.2020 року вбачається, що періоди роботи з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1995 року, оскільки посади старшого регулювальника швидкості руху вагонів та складача поїздів не передбачені Постановою КАМУ № 583.

Проте, суд зазначає, що відповідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12.10.1992 року № 583, передбачені, зокрема регулювальники швидкості руху вагонів, складачі поїздів.

Відповідно до пункту 3 Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18 листопада 1992 року № 25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» встановлено, що відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах тобто старші головні провідні, а також помічники.

У листі Міністерства соціального забезпечення України РСР від 26.02.1992 № 302-109/01/13-16 зазначено, що у тих випадках, якщо у списки внесені професії робітників під загальною назвою, то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цих професій, в тому числі головні, старші, їх помічники.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач працюючи, на посаді «старшим регулювальником швидкості руху вагонів» та «помічника складача поїздів» він фактично виконував ту саму роботу, що регулювальники швидкості руху вагонів та складач поїздів.

Таким чином, враховуючи те, що посади регулювальників та старших регулювальників швидкості руху вагонів, помічника складача поїздів та складача поїздів відносяться до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на посаді «старшим регулювальником швидкості руху вагонів`та «помічника складача поїздів» з 31.07.1989 року по 21.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року підлягає зарахуванню у трудовий стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 55 Закону № 1788-XII.

Стосовно періодів роботи з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року, з 27.04.1994 року по 19.05.1994 року, з 01.09.1994 року по 22.02.1995 року, суд зазначає, що згідно розрахунку стажу долученого до матеріалів справи встановлено, що вказані періоди зараховані до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, рішення № 136 Управління Пенсійного фонду Україниу м. Краматорську Донецької області про відмову в призначення пенсії за вислугу років згідно п «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із застосуванням положень статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для відновлення порушеного права.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, суд приходить висновку що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 16 квітня 2020 року,зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 3444 ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 10 квітня 2020 року із зарахуванням до пільгового ОСОБА_2 , який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 16 квітня 2020 року, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 3444 ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 10 квітня 2020 року із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що підставою звернення до суду стали неправомірні дії відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 трудовий стаж на станції Краматорськ Донецької залізниці на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду на посадах: старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 31.07.1989 року по 21.10.1991 року, помічника складача поїздів з 22.10.1991 року по 12.01.1993 року, складача поїздів 5 розряду з 13.01.1993 року по 20.07.1993 року, помічника складача поїздів 4 розряду з 21.07.1993 року по 19.05.1994 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розгляду з 08.07.1994 року по 31.08.1994 року, складача поїздів 5 розряду з 01.09.1994 року по 22.02.1998 року, старшого регулювальника швидкості руху вагонів 3-го розряду з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року з метою оформлення моєї трудової пенсії за вислугу років - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 136 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 16 квітня 2020 року,

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 3444 ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 10 квітня 2020 року із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 31.07.1989 року по 12.01.1993 року, з 21.07.1993 року по 26.04.1994 року, з 10.07.1994 року по 31.08.1994 року, з 23.02.1995 року по 18.05.1998 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська