Справа № 640/21248/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ № 640/21248/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач), в якому просить:

скасувати рішення відповідача від 11.07.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 02.07.2019 року;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до її заяви від 02.07.2019 року №1064.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, мотивуючи своє рішення тим, що на час звернення немає законних підстав для призначення такої допомоги, оскільки сплив дванадцятимісячний строк з дня народження дитини.

Представник ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що оскільки дитина народжена на непідконтрольній українській владі території, через виникнення об`єктивних причин, які не залежали від волі позивача, ОСОБА_1 з сім`єю змушена була переїхати на підконтрольну територію України. Після отримання довідки про взяття її та дитини ( ОСОБА_2 ) на облік як внутрішньо переміщених осіб, вона відразу звернулась із заявою до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про призначення державної допомоги при народженні дитини.

Позивач вважає ці обставини поважною причиною для пропуску строку своєчасного звернення за грошовою допомогою при народженні дитини, тому просить скасувати рішення відповідача та зобов`язати його призначити та виплатити відповідну допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Копію ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 відповідач отримав 14.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів не подав.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2017 ОСОБА_1 на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Хрустальний Луганської області), народила дитину - ОСОБА_2 .

Оскільки дитина народжена на непідконтрольній українській владі території ОСОБА_1 зверталась до суду про встановлення факту народження та на підставі рішення отримала свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_2 , яке видане Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 07.06.2017 серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з проведенням антитерористичної операції позивач тривалий час не мала можливості виїхати з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підконтрольну українській владі територію, та зареєструватися внутрішньо переміщеною особою. Вперше позивачу видано довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу від 14.03.2019 №1419-, місце поживання зазначено: м. Бахмут Донецької області.

В подальшому, позивач з сім`єю переїхала до с. Нове Києво-Святошинського району Київської області, де отримала довідку від 08.04.2019 №3244- про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

Також, таку ж довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу від 09.04.2019 №3244- отримав син позивача - ОСОБА_2 .

У зв`язку зі зміною місця проживання і взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 02.07.2019 звернулась до відповідача як органу соціального захисту населення за місцем проживання із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення від 11.07.2019, яким відмовлено позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини. Підставою для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини стало те, що позивач пропустив строк звернення за призначенням такої допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинах, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України гарантовано громадянам України право на соціальний захист.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 №2811-XII (далі - Закон №2811-XII) та іншими законами України.

За приписами статті 1 Закону №2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Відповідно до статті 10 Закону №2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За приписами статті 11 Закону №2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Зазначені норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №59 від 04.02.2009 року; далі - Порядок №1751).

Пунктом 12 Порядку № 1751 також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

З наведеного слідує, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Разом з цим, вказаними нормами передбачені певні обмеження стосуються строку подання заяви про призначення виплати допомоги.

Відповідно до документів, долучених до позовної заяви, вбачається, що син позивача народився у 2017 році, а з заявою про призначення допомоги при народженні дитини позивач звернувся до відповідача лише у 2019 році, тобто після закінчення встановленого законодавством строку.

Разом з тим, судом встановлено, що пропуск позивачем встановленого законом строку на звернення за отриманням допомоги при народженні дитини обумовлено тим, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 народився у м. Хрустальний Луганської області, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження. Тобто позивач не могла вчасно отримати свідоцтво про народження дитини.

Крім того, судом встановлено, що позивач з об`єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з відповідною заявою, оскільки всупереч своїй волі змушена була змінювати місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

ОСОБА_1 лише 14.03.2019 отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1419- із зазначенням місця проживання: АДРЕСА_1 , де прожила там менше місяця.

В подальшому, ОСОБА_1 з сім`єю переїхала до с. Нове Києво-Святошинського району Київської області, де отримала довідку від 08.04.2019 №3244- про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, а 09.04.2019 таку ж довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу №3244- отримав її син - ОСОБА_2 .

Таким чином, суд бере до уваги посилання представника позивача про те, що позивач з об`єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача у встановлені строки з відповідною заявою, оскільки всупереч своїй волі змушена була змінювати місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій, переїзд на постійне місце проживання до підконтрольної території, де і отримала статус внутрішньо переміщеної особи разом з дитиною.

Соціальний захист є конституційною гарантією громадян України відповідно до статті 46 Конституції України.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, право позивача на отримання спірної допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивачем заявлені вимоги фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 760/183158/16-а.

Враховуючи викладене, відмову відповідача у поновленні позивачу виплати допомоги при народженні дитини у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення з відповідною заявою, за умови що пропуск такого строку відбувся з об`єктивних, незалежних від волі позивача причин, не можна визнати обґрунтованою.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і зобов`язання відповідача призначити та провести виплати позивачу допомоги при народженні дитини в порядку та розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем обґрунтовано доведено обставини, викладені у позовній заяві та підтверджено їх належними доказами.

За таких обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11.07.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 02.07.2019 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до її заяви від 02.07.2019 року №1064 в порядку та розмірі, встановлені статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко