Справа № 300/1961/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р. справа № 300/1961/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.04.2020 року за № 82 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із переходом із пенсії по інвалідності на пенсію за віком. При здійсненні перерахунку пенсії, на думку позивача, відповідач протиправно не врахував період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року, за які сплачувалися податки, в тому числі і єдиний податок, що призвело до зменшення стажу, який впливає на розмір пенсії. Окрім того, відповідачем включено до обрахунку коефіцієнта заробітної плати період з 2001 по 2003 роки, де визначено заробіток та коефіцієнт - "0,000000", проте такі відомості не відповідають реальним обставинам, оскільки за вказаний період ним сплачувався єдиний податок, що підтверджує факт реального здійснення підприємницької діяльності, що є неможливим без отримання заробітку. На переконання позивача, такі дії Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області свідчать про недотримання останнім вимог положень Конституції України, а також, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", внаслідок чого, просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 27.04.2020 року із зарахуванням до страхового стажу наступні періоди: з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року; зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, починаючи з 27.04.2020 року із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшеного на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення, відповідно до пункту 4-5 Розділ ХV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача виключити з обрахунку коефіцієнта заробітку коефіцієнти - "0,00000" за період 2001-2003 років та зобов`язати відповідача не включати в обрахунок коефіцієнта заробітку, коефіцієнти - "0,00000" за періоди з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.100-101).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.08.2020 року (а.с.109-121), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що позивачем для підтвердження страхового стажу за період з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року не надано довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, а дозвіл на зайняття певним видом діяльності не є документом про реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, внаслідок чого, підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року немає. Представником відповідача зазначено, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності на підставі його заяви від 27.11.2012 року до страхового стажу за період з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року враховано в певній кількості днів, пропорційно сплаченим страховим внескам, що надходили як частка від сплати єдиного податку. При призначенні пенсії за віком у 2020 році розрахунок стажу з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року залишився незмінним. Даний період зараховано до страхового стажу позивача пропорційно сумі сплачених внесків. Разом з цим, представник відповідача вказала на те, що позивачем не долучено підтверджуючих документів про сплату страхових внесків за період з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року та з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року, так як сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу, внаслідок чого, немає підстав для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача. Щодо зобов`язання виключити з обрахунку коефіцієнта заробітку коефіцієнти - "0,00000" за період з 2001 по 2003 роки, відповідачем зазначено, що даний період повністю враховано позивачу до страхового стражу ще при призначенні пенсії по інвалідності у 2012 році, в Управління є інформація про сплату єдиного податку позивачем з 15.03.2001 року по 31.12.2003 року, однак доказів про сплату саме страхових внесків за цей період немає. Саме тому тільки даний період при розрахунку заробітку (не стажу) враховано з зазначенням - "0,00000". Окрім того, зазначено, що оптимізацією вже виключено з обрахунку заробітку та коефіцієнта заробітку - "0,00000" за період з 2001 по 2003 роки.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Рішенням Калуської міської ради від 20.01.1993 року за № 12 "Про дозвіл на зайняття підприємницькою діяльністю", ОСОБА_1 надано дозвіл на підприємницьку діяльність - транспортне обслуговування населення терміном з 01.06.1993 року по 01.01.1996 року (а.с.27).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 з 15.03.2001 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.29).

Здійснення підприємницької діяльності позивачем припинено з 10.08.2011 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31-35).

Водночас, ОСОБА_1 з 15.08.2013 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснено припинення підприємницької діяльності з 14.09.2015 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31-35).

24.10.2012 року позивачу призначено пенсію по інвалідності (ІІ групи) відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 33 роки 7 місяців (з них 3 роки 10 місяців додатковий стаж з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку) та заробітної плати, за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року та з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року, коефіцієнт заробітної плати - 1,24820.

27.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію за віком.

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.04.2020 року за № 82 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із переходом із пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

28.05.2020 року позивач, не погоджуючись із розрахунком пенсії від 29.04.2020 року, звернувся зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просив: розглянути скаргу на рішення від 29.04.2020 року за № 82, яким не враховано страховий стаж з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року, а також частково не враховано стаж з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, не враховано в розрахунок заробітку для обчислення пенсії середній заробіток за 2017 - 2019 роки та не взято до уваги доходи визначені книгою обліку доходів та витрат в якому відображений заробіток з 01.04.2009 року по 15.06.2010 року та з 01.09.2013 року по 05.09.2015 року та зобов`язати Калуський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди та врахувати в розрахунок заробітку для обчислення пенсії середній заробіток за 2017-2019 роки та включити в розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми визначені в книзі обліку доходів та витрат у якому відображений заробіток з 01.04.2009 року по 15.06.2010 року та з 01.09.2013 року по 05.09.2015 року (а.с. 17-22).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.06.2020 року № 1729-1626/С-02/8-0900/20 повідомлено позивача, що немає законних підстав для зарахування до страхового стажу період його роботи з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року. За інформацією відділу персоніфікованого обліку в реєстрі застрахованих осіб наявна інформація за період з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року про ОСОБА_1 , як особу, яка здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування (зазначені періоди враховані до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам, що надходили як частка від сплати єдиного податку). Також немає підстав для зарахування періоду роботи з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року та період з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року до страхового стажу роботи, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків. Окрім того, повідомлено, що немає підстав для здійснення розрахунку із застосуванням середньої заробітної плати за 2017 - 2019 роки. Пенсія перерахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства (а.с.25-26).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

09.07.2003 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно із абзацом 32 частини 1 статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є, зокрема, оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи фізичної особи-підприємця з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року та з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року.

Таким чином, обчислення страхового стажу позивача за період його роботи з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року та з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року - згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно підстав для врахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, суд відзначає наступне.

Згідно із пунктом "а - б" частини 1 статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 вказаного Закону, до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Зі змісту наведених правових положень випливає, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи у підприємствах та організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII, розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено пунктом 3-1 такого змісту: "До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)".

Згідно пункту 4 постанови КМУ від 12.08.1993 року за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

У листі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 14.02.2020 року за № 271/10/09-19-51-62-42 зазначено, що у Калуському управлінні відсутні дані щодо перебування на податковому обліку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в період з 1994 року по 2001 рік (а.с.38-39).

Натомість, позивач вказує на те, що спірний період з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року здійснення підприємницької діяльності слід врахувати до страхового стажу на підставі довідки архівного відділу Калуської міської ради від 23.03.2020 року № 01.7-01/406, яка є витягом з рішення міської ради про дозвіл на заняття підприємницькою діяльністю.

Однак, слід зауважити, що сам по собі дозвіл на зайняття певним видом діяльності не є документом про реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності та не підтверджує реальне здійснення позивачем підприємницької діяльності та не свідчить про сплату ним внесків до Пенсійного фонду під час перебування на спрощеній системі оподаткування.

Отже наявність належних та допустимих доказів, які б підтвердили право позивача на зарахування до його страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року судом не встановлено.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, суд зазначає наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 жовтня 2018 року (справа №643/20104/15-а).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Під застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

Отже, з викладеного слідує, що єдиний соціальний внесок є обов`язковим платежем, метою якого є забезпечення захисту прав застрахованих осіб, які такий внесок сплачували самостійно або за них такі внески сплачувались іншими особами.

Листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 14.02.2020 року за № 271/10/09-19-51-62-42 повідомлено адвоката позивача, що згідно Єдиного банку даних про платників податків, ФОП ОСОБА_1 перебував на податковому обліку в Калуській ДПІ Калуського управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області з 15.03.2011 року по 10.08.2011 року та в період з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року. В Калуському управлінні ГУ ДПС в Івано-Франківській області відсутня інформація щодо системи оподаткування, форм поданої звітності та підтвердження сплати податків і зборів за період з 15.03.2001 року по 2015 рік.

В матеріалах справи міститься копія довідки форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.72-73) при призначенні позивачу пенсії по інвалідності на підставі його заяви від 27.11.2012 року до страхового стажу за період з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року враховано в певній кількості днів, пропорційно сплаченим страховим внескам, що надходили як частка від сплати єдиного податку. При призначенні пенсії за віком у 2020 році розрахунок стажу з 01.01.2004 року по 06.06.2010 року залишився незмінним. Даний період зараховано до страхового стажу позивача пропорційно сумі сплачених внесків.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Відтак, сам по собі статус підприємця та перебування на загальній чи спрощеній системі оподаткування не свідчить про автоматичну сплату страхових внесків в мінімальному розмірі.

Зважаючи на вищевикладене, суд не погоджується із твердженнями позивача стосовно наявності підстав для врахування до його страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 року по 30.06.2010 року у повному обсязі, з огляду на відсутність відомостей про сплату страхових внесків за кожен місяць зазначеного періоду.

Також суд зазначає про відсутність відомостей про сплату страхових внесків ОСОБА_1 за період з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, внаслідок чого немає підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 з 24.10.2012 року призначено пенсію по інвалідності, внаслідок чого, на підставі статті 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», останнього звільнено від сплати єдиного внеску.

Водночас, позивач мав право сплачувати страхові внески в Пенсійний фонд з нарахованої зарплати, тоді відповідно, в базі даних персоніфікованого обліку за період з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року могли бути дані про роботу позивача.

Суд вкотре зазначає, що сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу.

Згідно пункту 3-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Тобто, період з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року здійснення підприємницької діяльності враховується для визначення права, та не зараховується до загального страхового стажу при призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виключити з обрахунку коефіцієнта заробітку коефіцієнти - "0,00000" за період з 2001 по 2003 роки та зобов`язання не включати в обрахунок коефіцієнта заробітку, коефіцієнти - "0,00000" за періоди з 01.06.1993 року по 15.03.2001 року, з 01.07.2010 року по 10.08.2011 року, з 15.08.2013 року по 14.09.2015 року, суд зазначає наступне.

Довідкою Калуської оДПІ від 29.11.2012 року № 425/10/170 підтверджено перебування позивача на обліку в Калуській оДПІ як платника податків та про сплату ним єдиного податку в період з 15.03.2001 року по 31.12.2003 року (а.с.40).

Згідно із абзацом 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 (в редакції від 29.08.2014) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Суд відзначає, що з огляду на відомості, зазначені як у довідці Калуської оДПІ, так і у листі безспірним є факт перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в період, зокрема, з 15.03.2001 року по 31.12.2003 року та сплату ним єдиного податку.

Абзацами 6, 7 пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (в редакції від 27.06.1999) передбачено, що суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку, зокрема, до Пенсійного фонду України - 42 відсотки.

Таким чином, враховуючи підтвердження сплати ОСОБА_1 єдиного податку із сум якого проводились відрахування до Пенсійного фонду за період з 15.03.2001 року по 31.12.2003 року, на переконання суду, вказане підтверджує факти реального здіснення підприємницької діяльності, що є неможливим без отримання заробітку.

Внаслідок чого, суд дійшов висновку, що органом пенсійного забезпечення не правомірно враховано до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 15.03.2001 року по 31.12.2003 року з урахуванням заробітної плати за цей період в "нульовому" коефіцієнті, так як останнім сплачено єдиний податок із відрахуванням до Пенсійного фонду України.

Однак, представник відповідача у відзиві зазначив, що програмним забезпеченням в автоматичному режимі було проведено оптимізацію заробітної плати позивача та виключено 29 місяців за період з 01.04.2001 року по 31.08.2003 року з найменшим коефіцієнтом. Оптимізація проводиться тільки при призначенні пенсії, то при проведенні перерахунку пенсій повторна оптимізація заробітку не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, проведену відповідачем оптимізацію, суд дійшов висновку про не правомірність врахування органом пенсійного забезпечення до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року з урахуванням заробітної плати за цей період в "нульовому" коефіцієнті, так як останнім за вказаний період сплачено єдиний податок із відрахуванням до Пенсійного фонду України, внаслідок чого, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, починаючи з 27.04.2020 року із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшеного на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення, відповідно до пункту 4-5 Розділ ХV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Згідно пункту 4-5 Розділ ХV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Водночас, пунктом 2 постанови КМУ від 01.01.2020 року за № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11. Перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 1 травня 2020 року.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивачу з 01.05.2020 року перераховано пенсію за віком із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 (8723,21 (середньомісячний заробіток)*1,11= 9682,77). Таким чином, розмір пенсії з 01.05.2020 року позивача становить 2 872,59 грн. (зворотній бік а.с.87), що виключає задоволення позовних вимог у цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виключити з обрахунку коефіцієнта заробітку ОСОБА_1 , коефіцієнт - "0,00000" за період з 01.09.2003 року по 31.12.2003 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.