Справа № 120/89/20-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/89/20-а Головуючий у 1-й інстанції: Маслоід О.С.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

17 вересня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачеві у перерахунку пенсії, виплаті перерахованого та виплати пенсії в подальшому з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 та зобов`язання відповідача перерахувати позивачеві пенсію, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 позов задоволено частково:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 75% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, а саме зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії, виплатити перерахунок та виплачувати пенсію з урахуванням 90 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018.

Відповідач, також не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження.

Проте, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати до 07 серпня 2020 року до суду належним чином завірені копії розпоряджень чи протоколів щодо здійснення позивачу призначення та перерахунку пенсій, які містяться в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати до суду належним чином завірені копії розпоряджень, протоколів тощо про призначення та перерахунки пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати її призначення, із зазначенням відсотків відповідних сум грошового забезпечення, в тому числі і копії розпоряджень про перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, 01.07.2018, 01.01.2020, які позивач додав до апеляційної скарги. Разом з тим, також зобов`язано відповідача надати пояснення у письмовому вигляді щодо наданих позивачем копій розпоряджень про перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, 01.07.2018, 01.01.2020, виходячи з основного розміру пенсії 90 % грошового забезпечення.

25.08.2020 на виконання вимог ухвали від 06.08.2020 відповідачем надано до суду завірені копії перерахунків пенсії позивача.

Однак, у зв`язку із ненаданням відповідачем усіх витребуваних доказів та пояснень, колегія суддів, ухвалою від 31.08.2020 вирішила апеляційний розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні 15.09.2020 о 13:30. Цією ж ухвалою суду визнано явку представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання обов`язковою та зобов`язано представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати в судове засідання для огляду матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

15 вересня 2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

15.09.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Також відповідачем на вимогу суду надано пенсійну справу ОСОБА_1 №80/12149.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу позивача - задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачеві, у зв`язку зі звільненням з роботи в органах внутрішніх справ, 01.05.1992 року була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ» (наразі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») у розмірі 75% грошового забезпечення за відповідною посадою.

На виконання Постанови № 103 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015 року (далі - Постанова № 988), внаслідок чого основний розмір пенсії позивача під час її перерахунку був зменшений до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

25.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку, проведення виплат перерахованого та виплат в подальшому пенсії з урахуванням встановленого йому під час призначення розміру 90% відповідної суми грошового забезпечення з моменту виникнення у нього обов`язку на перерахунок пенсії.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 20.11.2019 року за вих. №3215/Г-12 відмовив у здійсненні такого перерахунку, з огляду на відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із врахуванням норм ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії позивача змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення. Натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, що обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачеві основного розміру пенсії за вислугу років до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку.

Разом з тим, суд вказав, що з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що йому пенсія була призначена в основному її розмірі 75% від відповідних сум грошового забезпечення (Заключение по перерасчету пенсии за выслугу лет с 1 мая 1992 года согласно Закону Украины «О пенсионном обеспечении военнослужащих и работником органов внутренних дел Украины» № 94/6448 от 18.07.1992 года). В свою чергу, у прохальній частині та в тексті позовної заяви позивачем зазначено, що пенсія йому була призначена з розрахунку 90% грошового забезпечення. Між тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. За таких обставин, відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії позивачеві виходячи з 90% грошового забезпечення є правомірною, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача перерахувати позивачеві пенсію, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року, то суд першої інстанції дійшов висновку за належне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача перерахувати позивачеві пенсію, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 75% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року. Адже саме у такому відсотковому відношенні до грошового забезпечення позивачеві була призначена пенсія.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення Вінницького окружного адміністративного суду в частині відмовлених позовних вимог та вважає, що судом в цій частині допущено порушення матеріальних та процесуальних вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, суд першої інстанції встановив, що позивач з 01.05.1992 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ» (наразі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») і перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. При цьому, основний розмір пенсії при її призначенні складав 75% грошового забезпечення.

Проте, на думку позивача, суд першої інстанції не врахував та не надав правову оцінку документам про пенсію у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (перерахунок пенсії за вислугу років від 2003 року та перерахунок пенсії за вислугу років з 01.05.2016 року), який було надано позивачем разом із позовною заявою.

Колегія суддів, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та рішенню суду першої інстанції, дослідивши при цьому пенсійну справу позивача, дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. №103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Так, судом встановлено, що позивачеві, у зв`язку зі звільненням з роботи в органах внутрішніх справ, 01.05.1992 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ» (наразі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») у розмірі 75% грошового забезпечення за відповідною посадою.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачеві було передбачено, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

08.07.2011 прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), який набрав чинності 01.10.2011. П.п. 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону внесено зміни до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, в ч. 2 ст. 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

27.03.2014 року прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»), який набрав чинності з 01.04.2014 року, крім деяких положень, п. 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: у ч. 2 ст. 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014 року.

Ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачеві було передбачено, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Призначені військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей пенсії щорічно перераховуються згідно з установленим за станом на 1 січня поточного року рівнем грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, з якого обчислюються пенсії.

29.12.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей». Цим законом внесені зміни у ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: доповнено її новими частинами наступного змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій».

Відповідно до ч. 16 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Постановою № 988 встановлено розміри грошового забезпечення працівників поліції за посадовими окладами, спеціальними званнями, а також іншими додатковими видами грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 Постанови № 103 постановлено: перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року».

Крім того, вищевказаною постановою передбачено поетапну виплату суми пенсії, недоплаченої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, починаючи з 01 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Системний аналіз наведених норм доводить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Однією з таких гарантій є перерахунок пенсії, який забезпечує належний та достатній рівень життя пенсіонерів. Підставою для перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Судом встановлено, що органом пенсійного фонду позивачу здійснено перерахунок пенсії відповідно до Постанови № 103, та її основний розмір склав 70% від грошового забезпечення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі Постанови №103, управління пенсійного фонду безпідставно застосувало норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не перерахунку.

Слід врахувати, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 75 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії з відсотком 75. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла саме на момент призначення пенсії.

Аналогічної позиції дотримується колегія Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.04.2018 року справа № 686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано наступне.

Як зазначено вище, з 01.05.1992 позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» як військовослужбовець. Основний розмір пенсії позивача, при її призначенні складав 75% відповідних сум грошового забезпечення, у відповідності до вимог ст.13 Закону України № 2262-ХИ (в редакції чинній на час призначення мені пенсії).

Проте 25.03.1996 року до ст. 13 Закону України 2262-ХИ було внесено зміни Законом України № 103/96-ВР відповідно до яких загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 95%, до категорії 2 - 90%.

В подальшому, 31.07.2002 до ст. 13 Закону України № 2262-ХІІ було внесено додаткові зміни Законом України № 51-У відповідно до яких з 01.01.2003 року загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 100%, до категорії 2 - 95%.

На виконання Закону № 2262-ХІІ, позивачу з 01.01.2003 було перераховано пенсію із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення і до 31 грудня 2017 року він отримував пенсію у зазначеному розмірі, що підтверджено матеріалами пенсійної справи.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що пенсія позивача, відповідно до Закону України № 2262-ХІІ спочатку була збільшено з 75% до 85%, потім до 90%, а згодом зменшено з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи, які не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якшо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачеві основного розміру пенсії за вислугу років до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку.

При цьому, суд першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що йому була призначена пенсія з розрахунку 90 % грошового забезпечення, оскільки дана обставина підтверджена матеріалами справи, згідно яких позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2003 по 01.01.2013 у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини та беручи до уваги загальні принципи права, встановлені статтею 22 Конституції України та статтею 63 Закону України №2262-ХІІ, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що після перерахунку пенсії позивача, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, застосовуванню підлягає норма Закону № 2262-ХІІ, що визначала розмір пенсії, яка діяла на момент її збільшення з 75% до 90%, тобто даному випадку у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказано, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16 грудня 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) від 03 травня 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Разом з тим, у прохальній частині позовних вимог позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, виплати перерахованого та виплати пенсії в подальшому з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018.

Колегія суддів зазначає, що в рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

Бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Оскільки позивачем не надано доказів протиправної бездіяльності відповідача, а судом таких доказів не здобуто, та враховуючи, що при розгляді справи судова колегія дійшла висновку, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018, відповідачем протиправно зменшено позивачу розмір пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення (тобто вчинено протиправні дії, а не бездіяльність), позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачеві у перерахунку пенсії, виплаті перерахованого та виплати пенсії в подальшому з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 та зобов`язаня відповідача перерахувати позивачеві пенсію, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.2 вказаної статті, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАСУ).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позов, ОСОБА_1 слід повернути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 2102 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виплатити перераховане та виплачувати пенсію з урахуванням 90 % відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.