Справа № 580/2131/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Білоноженко М.А.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Справа № 580/2131/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Шурка О.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

треті особи на стороні відповідача,

які не заявляють самостійні вимоги

на предмет спору: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування наказів

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.01.2020 № 23-729/14-20-СГ, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0000 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.01.2020 № 23-730/14-20-СГ, яким ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,9952 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.05.2020 № 23-5143/14-20-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,8000 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок зе 84;ель сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.05.2020 № 23-5144/14-20-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,8000 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2019, зареєстровану в Головному управлінні Держгеокадастру у Черкаській області 24.12.2019 за № Д-10236/0/94-19, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.12.2019, зареєстровану в Головному управлінні Держгеокадастру у Черкаській області 24.12.2019 за № Д-10234/0/94-19, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,9952 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,9952 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Крім того, позивачами було подано клопотання про забезпечення позову, в якому вони просили заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність, користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:2877, площею 3,4000 га, що знаходиться в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, за межами населеного пункту, та заборонити надання (затвердження) дозвільних документів будь-яким особам на виготовлення будь-якої землевпорядної документації відносно зазначеної земельної ділянки, внесення в Державний земельний кадастр будь-яких реєстраційних дій по цій земельній ділянці, до набрання чинності рішення суду у даній справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

При цьому, суд зазначив, що можливі дії відповідача щодо передачі у власність або користування відповідної земельної ділянки та надання (затвердження) дозвільних документів будь-яким особам на виготовлення будь-якої землевпорядної документації відносно зазначеної земельної ділянки, внесення в Державний земельний кадастр будь-яких реєстраційних дій по цій земельній ділянці не є предметом розгляду даного спору між позивачами та Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, а тому заявлені заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх заяву та застосувати заходи забезпечення позову в цій справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянти посилаються на те, що відповідачем було протиправно відмовлено їм у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення спірної земельної ділянки, а натомість такий дозвіл було надано іншій особі і без застосування заходів забезпечення їх позову в цій справі відбудеться поділ земельної ділянки, яку вони мають намір набути у власність, між іншими особами.

З цих та інших підстав апелянти вважають, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції і стверджуючи про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 продовжено строк розгляду цієї справи на розумний термін та відкладено судовий розгляд на 15.09.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Обставини, установлені судом першої інстанції.

Земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :03:000:2877, площею 3,4000 га знаходиться в адміністративних межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, за своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано виключний перелік підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен перевірити їх відповідність вимогам процесуального законодавства щодо спірмірності з предметом спору та наслідками їх застосування для інших заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Перевіряючи оскаржувану в цій справі ухвалу суду, колегія суддів зазначає, що ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачами не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що без вжиття судом заходів забезпечення позову в цій справі виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав або інтересів позивачів, може бути істотно ускладнено чи унеможливлено, тобто позивачами не було не лише доведено, а й належним чином обґрунтовано наявності підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, на який вони посилалися у своєму клопотанні.

Крім того, апеляційним судом також не встановлено й інших підстав для забезпечення позову в цій справі, прямо передбачених частиною другою вказаної норми процесуального законодавства, а саме очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас, колегія суддів зазначає, що предметом спору в цій справі є рішення ГУ Держгеокадастру в Черкаській області щодо відмови позивачами в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою для відведення відповідної земельної ділянки та щодо надання третім особам - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такого дозволу.

Разом з тим, звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову в цій справі, позивачі просили заборонити ГУ Держгеокадастру у Черкаській області вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність, користування цієї земельної ділянки та заборонити надання (затвердження) дозвільних документів будь-яким особам на виготовлення будь-якої землевпорядної документації відносно зазначеної земельної ділянки, внесення в Державний земельний кадастр будь-яких реєстраційних дій по цій земельній ділянці, до набрання чинності рішення суду у даній справі.

Втім, як було правильно зазначено судом першої інстанції, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є лише стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Тож, обраний позивачами спосіб забезпечення їх позову в цій справі не є співмірним із заявленими ними позовними вимогами та з наслідками їх застосування для інших заінтересованих осіб.

З огляду на це, колегія суддів відхиляє твердження апелянтів про те, що без застосування заходів забезпечення їх позову в цій справі відбудеться поділ земельної ділянки, яку вони мають намір набути у власність, між іншими особами.

Доводи апелянтів зводяться до того, що те, що відповідачем було протиправно відмовлено їм у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення спірної земельної ділянки, а натомість такий дозвіл, протиправно, на переконання апелянтів, було надано іншій особі. Однак, такі доводи та відповідні обставини цієї справи підлягають перевірці судом при вирішенні спору по суті заявлених у цій справі позовних вимог, а не на стадії вирішення питання щодо забезпечення позову.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що судове рішення щодо вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

При застосуванні інституту забезпечення позову суд не може встановлювати безпосередньо правомірність/протиправність спірного рішення суб`єкта владних повноважень, а перевіряє лише наявність відповідних ознак, які свідчать про очевидну протиправність, проте в цьому випадку такі ознаки судом апеляційної інстанції не встановлені.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 (справа № 826/16509/18) та від 06.02.2019 (справа № 826/13306/18).

Надаючи оцінку всім доводам апелянтів, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 15 вересня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді