Справа № 280/4594/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Справа № 280/4594/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському районі, Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському районі (далі - відповідач 1, УСЗН), Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (далі - відповідач 2, Департамент) в якому позивач просила суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не призначення та невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 16 років - ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача 1 призначити та виплатити з 01.08.2019 позивачу державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 16 років - ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача 2 не чинити перешкоди позивачу в отриманні державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 16 років.

Ухвалою суду від 14.07.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк до суду надано документи, якими усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку із тривалим захворюванням її сина ОСОБА_2 , КНП ХОР «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр - центр рідкісних (орфанних) захворювань» та КУ «Обласний медичний центр репродукції людини» ЗОР надано медичні висновки щодо доцільності вирішення питання про призначення на ОСОБА_2 державної соціальної допомоги на дитину - інваліда за місцем проживання. Позивач зазначає, що керуючись правом вільного вибору лікаря, позивачем укладено декларацію з лікарем-педіатром ОСОБА_3 , яка є фізичною особою - підприємцем, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю педіатрія, а також уклала договір з Національною службою охорони здоров`я України про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Позивач зазначає, що 15.08.2019 на підставі наявних медичних висновків комунальних закладів охорони здоров`я, згідно чинного законодавства та внутрішнього наказу «Про утворення лікарсько-консультативної комісії «Центру педіатрії Альтернатива», педіатр Карпенко Т.А. спільно з лікарями цього центру, провела комісію ЛКК за результатами якої видано медичний висновок №13 про дитину - інваліда ОСОБА_2 ф.080/о строком дії до 06.12.2028.

Позивач вказує на те, що у серпні 2019 року вона звернулася до УСЗН з усіма необхідними документами для вирішення питання про призначення соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 16 років. Разом з тим, незважаючи на тривале листування з відповідачем 1 та відповідачем 2 станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою питання про призначення соціальної допомоги відповідачами вирішено не було. Позивач зазначає, що єдиною підставою для відмови у призначенні соціальної допомоги стало те, що на думку відповідачів ФОП ОСОБА_3 не має повноважень на створення ЛКК та видачі медичних висновків про дитину з інвалідністю до 18 років. Разом з тим, позивач вважає такі висновки відповідачів помилковими та вважає, що заклади охорони здоров`я будь-якої форми власності за наявності ліцензії МОЗ України на провадження медичної практики та укладеної декларації з НСЗ України мають право на створення ЛКК. За таких обставин, позивач вказує на те, що ФОП ОСОБА_3 мала право на видачу відповідно висновку, а бездіяльність відповідача 1 щодо не призначення соціальної допомоги є протиправною та такою, що порушують права позивача та її дитини. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що дійсно до Управління у серпні 2019 року зверталась позивач з висновком про дитину - інваліда до 18 років. Відповідач зазначає, що на особистому прийомі позивачу було роз`яснено те, що Управлінням буде з`ясовуватись можливість призначення соціальної допомоги за висновком наданим ФОП, оскільки такий висновок отриманий ФОП вперше. Відповідач зазначає, що під час аналізу отриманих від позивача документів та положень чинного законодавства України встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснює діяльність за кодом КВЕД 86.21 - Загальна медична практика (основний). Відповідач зазначає, що загальна медична практика включає в себе медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю. Відповідач вважає, що до повноважень ФОП, які надають первинну медичну допомогу належить здійснення медичного спостереження за здоровою дитиною, в той час як висновок про дитину з інвалідністю до 18 років оформлюється на хвору дитину ЛКК дитячого лікувально-профілактичного закладу.

Відповідач-1 вказував на те, що відповідно до пункту 15 додатку 1 до Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 19.03.2018 №504, визначено, що до переліку медичних послуг, які надають фізичні особи - підприємці, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики належить - ведення первинної документації, оформлення довідок, листків непрацездатності та направлень для проходження медико-соціальної експертизи. Відповідач-1 зазначає, що ФОП ОСОБА_3 «Центр педіатрії «Альтернатива», яка надає первинну медичну допомогу, може надати направлення для проходження медико-соціальної експертизи, та не має підстав, для створення лікарсько-консультативної комісії та видачі медичних висновків про дитину інваліда до 18 років. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечив. Відповідач-2 вказав на те, що листи, які надавались Департаментом зі спірного питання не є нормативно-правовими актами, а носять виключно інформаційний характер. Також, відповідач-2 вказав на те, що відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку надання первинної медичної допомоги, затверджений наказом МОЗ України від 19.03.2018 №504, надавач первинної медичної допомоги здійснює медичне обслуговування населення, безпосередньо пов`язане з наданням первинної медичної допомоги та відповідно до переліку медичних послуг, визначених у додатку 1 до цього Порядку. Оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років не входить до переліку медичних послуг, визначених у додатку 1 до цього Порядку. Відповідно до договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій між Національною службою здоров`я України та ФОП ОСОБА_3 «Центр педіатрії «Альтернатива», а саме: згідно з описом медичних послуг, які надаються в рамках первинної медичної допомоги за договором про медичне обслуговування населення (специфікація), оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років не входить до цього переліку медичних послуг. За таких обставин, відповідач-2 вважає, що питання створення лікарсько-консультативної комісії ФОП повинні бути врегульовані на законодавчому рівні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр-центр рідкісних (орфанних) захворювань» Харківської ОДА від 05.06.2019 №466/19, виданого на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що може розглядатися питання про надання соціальних пільг у відповідності до наказу МОЗ України №454/471/516 від 08.11.2001 «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років», розділ ХХ, пункт 3, підпункт 3.10 (Е 72.1).

Аналогічний висновок міститься довідці №11/975 КУ «Обласний медичний центр репродукції людини» ЗОР.

15 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_3 надано медичний висновок №13 про дитину-інваліда віком до 18 років, відповідно до якого у ОСОБА_2 наявне захворювання, що відповідає розділу ХХ, пункту 3, підпункту 3.10, переліку показань Е 72.1 (а.с.12).

У зв`язку із отриманням медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років, позивач звернулася до УСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району з питання призначення соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.

Разом з тим, оскільки на момент звернення з позовною заявою до суду відповідачем-1 не вирішено питання про призначення позивачу соціальної допомоги, позивач вважає таку бездіяльність протиправною, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що спір між сторонами виник стосовно не призначення соціальної допомоги на дитину з інвалідністю на підставі медичного висновку виданого фізичною особою - підприємцем.

При цьому, відповідачі у наданих поясненнях посилались на те, що ФОП, який надає первинну медичну допомогу не має права на створення ЛКК та надання медичних висновків на дітей з інвалідністю.

Суд зазначає, що Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму (далі - Закон №2109-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2109-ІІІ, право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, визначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 8 Закону №2109-ІІІ, заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю I чи II групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання.

До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік і місце проживання особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю, документи про місце проживання батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника, який подав заяву, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку.

Отже, довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку, є обов`язковими документами на підставі яких призначається відповідна соціальна допомога.

Так, для призначення соціальної допомоги позивачем до УСЗН надався медичний висновок (форма №080/о) №13 про дитину-інваліда до 18 років від 15.08.2019, що виданий ФОП ОСОБА_3 (Центр педіатрії Альтернатива).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.1 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 №226/293/169, право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність особам з інвалідністю з дитинства, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України.

Причина і строк, на який встановлюється інвалідність дітям з інвалідністю, визначаються лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів.

Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затверджено спільним наказом МОЗ, Мінпраці та Мінфіну України від 08.11.2001 №454/471/516 та зареєстровано в Мін`юсті України 26.12.2001 за №1073/6264.

Отже, інвалідність особам з інвалідністю з дитинства визначається органами медико-соціальної експертизи, а інвалідність дітям з інвалідністю - лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів.

Суд зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 №482 затверджено Порядок видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі - Порядок №482), пунктом 3 якого визначено, що установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями (далі - ЛКК) дитячих обласних, багатопрофільних міських лікарень, спеціалізованих лікарень, диспансерів, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Української дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ», Українського центру медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, клінік науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я України та Академії медичних наук України після стаціонарного або амбулаторного обстеження.

Відповідно до пункту 7 Порядку №482, визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (ф.080/о «Медичний висновок про дитину з інвалідністю до 18 років» додається) здійснюється лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о), виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження дитини в дитячій обласній, багатопрофільній міській лікарнях, спеціалізованих лікарнях, диспансерах, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ», Українському центрі медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи або клініках науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України та оформлених у зазначеному порядку.

Згідно пункту 11 Порядку №482, медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років оформляється за підписами головного лікаря дитячого лікувально-профілактичного закладу, його заступника з медичної частини та лікуючого лікаря, завіряється круглою печаткою і в 3-денний строк направляється в орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, чинним законодавством України передбачено оформлення та видачу висновків про дитину з інвалідністю віком до 18 років дитячими лікувально-профілактичними закладами.

Медичний висновок №13 від 15.08.2019 про дитину - інваліда віком до 18 років, виданий фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ), яка здійснює діяльність із загальної медичної практики (КВЕД 86.21).

При цьому, відповідно до додатку №1 до договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між ФОП ОСОБА_3 - Надавач та Національною службою здоров`я України - Замовник, Надавач зобов`язується надавати згідно з договором медичні послуги, пов`язані з первинною медичною допомогою, що визначені в Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженому МОЗ.

Отже, ФОП ОСОБА_3 є лікарем, що надає послуги з первинної медичної допомоги за спеціальністю педіатрія.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.03.2018 №504 затверджено Порядок надання первинної медичної допомоги, який визначає завдання, конкретизує зміст і встановлює вимоги щодо організації та забезпечення надання первинної медичної допомоги (далі - ПМД) в Україні (далі - Порядок №504).

У пункті 2 Порядку №504 надано визначення поняттю надавач ПМД - заклад охорони здоров`я будь-якої організаційно-правової форми, в тому числі комунальні некомерційні підприємства, або фізичні особи - підприємці, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та забезпечують на її основі медичне обслуговування населення, безпосередньо пов`язане з наданням ПМД.

Отже, Порядок №504 вирізняє два види надавачів ПМД, а саме перший вид це заклади охорони здоров`я будь-якої організаційно-правової форми, в тому числі комунальні некомерційні підприємства, другий - фізичні особи - підприємці, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

За таких обставин, посилання позивача на лист МОЗ України від 05.02.2020 №03-06/1244/1545 суд вважає помилковими, оскільки у зазначеному листі було зазначено про створення ЛКК саме закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності, а не фізичними особами - підприємцями, які є окремими суб`єктами ПДМ.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №504, надавач ПМД здійснює медичне обслуговування населення, безпосередньо пов`язане з наданням ПМД, відповідно до переліку медичних послуг, визначених у додатку 1 до цього Порядку.

В свою чергу, Додаток №1 до Порядку №504 містить вичерпний перелік медичних послуг з надання первинної медичної допомоги, серед яких відсутні послуги з проведення ЛКК та надання висновків про дитину-інваліда віком до 18 років.

Більш того у пункті 15 Додатку №1 до Порядку №504 визначено такий вид ПМД, як ведення первинної облікової документації, оформлення довідок, листків непрацездатності та направлень для проходження медико-соціальної експертизи, а також лікарських свідоцтв про смерть.

Тобто, фізична особа - підприємець, яка надає ПМД, має право вирішити питання про направлення особи до закладу охорони здоров`я, у разі необхідності проходження огляду МСЕК, ЛКК, тощо.

Суд зазначає, що положеннями Порядку №482 чітко визначено, що висновок про дитину-інваліда віком до 18 років видається дитячими лікувально-профілактичними закладами, до яких фізичні особи - підприємці не відносяться.

На підтвердження зазначеного твердження, суд звертає увагу на положення Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 №385, в якому визначено перелік лікарняних закладів (пункт 1.1), серед яких відсутні ФОП, що надають ПМД.

Також, у пункті 5 Пояснень до Переліку закладів охорони здоров`я зазначено, що лікарня - лікувально-профілактичний заклад, призначений для надання стаціонарної медичної допомоги хворим. Лікарня, що надає стаціонарну медичну допомогу хворим з лікарських спеціальностей одного профілю називається однопрофільною, а з декількох лікарських спеціальностей - багатопрофільною. Однопрофільні лікарняні заклади створюються для надання медичної допомоги населенню певної території (міста, району), спеціалізовані - для надання спеціалізованої медичної допомоги населенню регіону (республіки, області, міста в містах Києві, Севастополі). У своєму складі лікарня може мати поліклініку чи амбулаторію.

Лікарня, на яку покладено функції органу управління охороною здоров`я району, називається центральною районною лікарнею, міста - центральною міською лікарнею.

Тобто, під лікувально-профілактичними закладами слід розуміти саме лікарні, які мають право надавати стаціонарну медичну допомогу хворим, у тому числі і дітям.

Доказів того, що ФОП ОСОБА_3 (Центр педіатрії Альтернатива) має право надавати послуги зі стаціонарної допомоги хворим дітям матеріали адміністративної справи не містять.

Аналогічні положення містить і пункт 3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року №917, відповідно до яких лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центральна комісія МОЗ утворюється та функціонує за рішенням МОЗ у порядку, встановленому Міністерством.

Склад центральної комісії МОЗ та її чисельність затверджуються МОЗ.

Міські, районні, міжрайонні, районні у містах комісії утворюються за рішенням керівника відповідного закладу охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я місцевих держадміністрацій.

Утворення ЛКК фізичними особами - підприємцями Положення про лікарсько-консультативну комісію не передбачає.

За таких обставин, відповідач-1 дійшов обґрунтованого висновку про неможливість призначення соціальної допомоги на підставі медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років, що виданий фізичною особою - підприємцем, оскільки такий висновок виданий не дитячим лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, що суперечить положенням Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю та Порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача -1 призначити позивачу соціальну допомогу на ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог до відповідача - 2 про зобов`язання відповідача 2 не чинити перешкоди позивачу в отриманні державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 16 років, то суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач - 2 перешкоджав чи перешкоджає у призначенні позивачу соціальної допомоги, а надані до позову листи Департаменту зі спірного питання носять виключно інформаційний характер, які не є обов`язковими для відповідача - 1, оскільки саме відповідач - 1 є уповноваженим органом для прийняття рішення щодо призначення соціальної допомоги та не підпорядковується відповідачу - 2 з зазначеного питання.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському районі (69096, м.Запоріжжя, бул.Вінтера, 14, ), Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164, ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова