Справа № 815/2590/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 815/2590/18
провадження № К/9901/14302/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Губської О. А.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання бездіяльності щодо ненарахування індексації грошового забезпечення протиправною, зобов`язання нарахувати індексацію та стягнення індексації, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, ухваленого у складі головуючого судді Потоцької Н. В., та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого Шеметенко Л. П., суддів: Стас Л. В., Турецької І. О.
І. Суть спору
1. У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (далі Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності щодо ненарахування (розрахунку) індексації на грошове забезпечення позивача протиправною, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати (розрахувати) та стягнути індексацію грошового забезпечення позивача у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту начальника служби екологічної безпеки, маючи звання підполковника.
2.1. Стверджує, що у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, оскільки, на думку позивача, не виплачувалася індексація грошового забезпечення.
2.2. Вказує, що 03 травня 2018 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про проведення індексації грошового забезпечення та її виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, проте відповідачем індексація грошового забезпечення за вищевказаний період проведена не була.
2.3. Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про її стягнення.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 , який набрав чинності з 21 червня 2012 року, а також контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, укладеного між позивачем та Міністерством оборони України в особі Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 генерал-майора ОСОБА_3 , який набрав чинності 21 червня 2017 року, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
4. У період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
5. 03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про проведення індексації грошового забезпечення та її виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.
6. На вказаний рапорт відповідачем накладено резолюція НФЄС. Провести Разом з цим, на іншій копії рапорту від 03 травня 2018 року поряд з резолюцією НФЄС. Провести відповідні перерахунки та виплатити наявна ще одна резолюція На підставі роз`яснення ДФ МОУ від 26 березня 2018 року № 248/1485, механізму нарахування та виплати індексації ГЗ за попередні періоди немає.
7. Крім цього, листом від 14 травня 2018 року відповідач надав відповідь на рапорт аналогічну змісту резолюції.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.
9. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до вимог законодавства підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
10. Зазначена позиція підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження
11. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.
12. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року № 248/3/9/1/2, в якому зазначено про ненарахування індексації грошового забезпечення за спірний період.
12.1. Вказує, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється лише у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.
12.2. Стверджує, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення в розумінні статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки вона не є постійною та сталою величиною. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення.
13. Водночас позивач у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
14. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ.
16. За правилом пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
17. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2011-XII).
21. Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
22. Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
23. Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
24. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1282-XII).
25. Визначення індексації грошових доходів населення міститься у статті 1 Закону № 1282-XII та означає встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
26. Відповідно до положень частини першої статті 1 закону України Про оплату праці від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 108/95-ВР) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
27. Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону № 108/95-ВР.
Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців
Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
28. Статтею 33 Закону № 108/95-ВР визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
29. За змістом частини другої статті 2 Закону України Про оплату праці до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
30. З метою реалізації Закону України Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 06 лютого 2003 року № 491-IV Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).
31. Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
32. За змістом пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
VI. Позиція Верховного Суду
33. З аналізу наведених правових норм слідує, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
34. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
35. Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, Верховний Суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер.
36. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
37. При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2011-XII, Закону № 1282-ХІ та Порядку № 1078.
38. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
39. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року та від 29 квітня 2020 року у справах № 638/9697/17 та № 240/10130/19 відповідно.
40. Слід зазначити, що наведений висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, оскільки питання індексації не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 522/2738/17.
41. Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
42. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).
43. За таких обставин та правового врегулювання Верховний Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
44. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
45. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
46. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
VII. Судові витрати
47. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України залишити без задоволення.
2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович
Судді М. В. Білак
О. А. Губська