Справа № 520/2629/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 р. № 520/2629/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лук"янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-82339-17У, видану 21.08.2019 Київським управлінням ГУ ДПС у Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем вчинено протиправні дії по подвійному нарахуванню ОСОБА_1 єдиного соціального внеску, починаючи з ІІ кварталу 2018 року як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Зазначив, що у зв`язку із відсутністю доходу від діяльності як арбітражного керуючого у позивача не було ані підстав, ані можливості сплачувати від цієї діяльності податки, тому з червня 2018 він став найманим працівником Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод». Вважає вимогу відповідача про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 21.08.2019 такою, що ґрунтується на невизначених документах, а отже є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Просив суд задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року відкрито провадження за даним адміністративним позовом. Копія ухвали разом з позовом та доданими документами надіслана відповідачу.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства (а.с. 56-59). В обґрунтування своїх доводів зазначив, що державна реєстрація припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження такої діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. Контролюючий орган приймає рішення про призначення про призначення та проведення документальної позапланової перевірки такої фізичної особи - платника податків. Стосовно оскаржуваної вимоги, повідомив, що згідно даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) ІС «Податковий блок» (КБК 71040000) «ЄСВ за себе», станом на 31 липня 2019 року обліковується борг (недоїмка) з ЄСВ у сумі 16745,08 грн. У зв`язку з чим, контролюючим органом було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року № 82339-17 на суму 16745,08 гривень.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 з доводами контролюючого органу не погодився, вважаючи, що відповідачем не надано жодного доказу стосовно допущених позивачем порушень податкового законодавства. Зазначає також, що податковим органом нарахована заборгованість по сплаті ЄСВ позивачу без проведення будь-яких перевірок достовірності поданих ним даних. Зазначив також, що у зв`язку із відсутністю доходу від діяльності як арбітражного керуючого у позивача не було ані підстав, ані можливості сплачувати від цієї діяльності податки, тому з червня 2018 він став найманим працівником Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», яке сплачувало на ОСОБА_1 ЄСВ - 19703,78 грн. (за 2018 р.), що на 9875,06 грн. більше ніж сума мінімального страхового внеску за 2018 рік, а за 2019 р. було сплачено ЄСВ - 38570,36 грн., що на 27553,64 грн. більше, ніж сума мінімального страхового внеску за 2019 р.

На підставі цих обставин вважає вимоги заявленого позову такими, що підлягають задоволенню, а рішення відповідача, що оскаржується - підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем, ОСОБА_1 , 28.12.2016 року подана заява до Київського управління ГУ ДПС у Харківської області по формі №5-ОПП (для самозайнятих осіб) про проведення незалежної професійної діяльності - арбітражний керуючий (а.с. 12).

21.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області із заявою, в якій просив надати довідку про незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого без помітки підприємець, в якій повідомив податковий орган про те, що ним 17.01.2017 року була подана заява до державного реєстратора на закриття підприємницької діяльності (а.с. 13).

Також з повідомлених позивачем обставин судом встановлено, що у зв`язку із відсутністю справ (доходу) підприємницька діяльність ним була припинена з січня 2017 року, у зв`язку із чим ОСОБА_1 21.01.2017 року подана заява про припинення підприємницької діяльності (а.с. 14).

З матеріалів справи також встановлено, що 24.01.2017 року ОСОБА_1 до податкового органу подавалась заява про прийняття звітів про нарахування ЄСВ, податкової декларації за 2016 рік та про сплату ЄСВ за січень 2017 (а.с. 15-22).

Судом встановлено, що позивач з 01 січня 2017 року є платником єдиного внеску за з видом діяльності за КВЕД 70.1 - діяльність головних управлінь, 70.2 - консультування з питань керування, та відповідно є особою, яка проводить незалежну професійну діяльність - арбітражний керуючий. Ставка єдиного внеску становить 22 відсотки, згідно ч. 5 ст. 8 Закону №2464.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.01.2017 внесено запис про припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого міститься в матеріалах справи.

У зв`язку із відсутністю доходу від діяльності як арбітражного керуючого ОСОБА_1 з червня 2018 став найманим працівником Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), у якій під номером 20 зроблена запис про те, що ОСОБА_1 було прийнято директором фінансовим заступником директора підприємства (наказ №115 від 31.05.2018 року) (а.с. 73-74).

В ході розгляду справи судом встановлено, що ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» сплачувало відповідні податки та збори на ОСОБА_1 , зокрема ЄСВ - 19703,78 грн. (за 2018 р.), та за 2019 р. було сплачено ЄСВ - 38570,36 грн.

Як зазначено відповідачем, в результаті встановлення ОСОБА_1 ознаки незалежної професійної діяльності до ІКП з КБК 71040000 в автоматичному режимі були проведені нарахування єдиного внеску, як фізичній особі-підприємцю та як фізичній особі, що проводить незалежну професійну діяльність, станом на 31.07.2019 року згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску за ОСОБА_1 рахується заборгованість (недоїмка) з ЄСВ у сумі 16745,08 грн.

У зв`язку з чим. контролюючим органом було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.08.2019 року № 82339-17 на суму 16745,08 гривень, яка надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 348 на адресу ОСОБА_1 24.09.2019 року та повернулася до контролюючого органу з відміткою «із закінченням терміну зберігання» 25.10.2019 року (а.с. 62-64).

Відповідач зазначає, що оскільки зазначена вимога не оскаржувалась, то вона набула статусу узгодженої у зв`язку із чим була направлена до органів виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.12.2019 року.

07.02.2020 року позивач отримав поштою листа Київського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 61111623 від 31.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 16745,08 грн. та виконавчого збору 1 розмірі 1674,5 грн., усього на суму 18419,58 грн.

Позивач, вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів (пункт 65.2 статті 65 ПК України).

При цьому відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв на час виникнення спірних правовідносин (у редакції Закону, яка діяла до 21.10.2019 року) арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що діяльність арбітражного керуючого підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства та коли здійснювана такою особою підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування відрізняється за видом діяльності від незалежної професійної діяльності.

Відповідно до положень частини четвертої пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Судом встановлено, що позивачем 28.12.2016 року було подано до контролюючого органу заяву про встановлення ознаки незалежної професійної діяльності (для самозайнятих осіб) за формою № 5-ОПП (а.с. 12).

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до статті 5 Закону № 2464, зокрема відповідно до частини 3 статті 5 Закону №2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162.

З системного аналізу положень ПК України та Закону № 5076-VI вбачається, що діяльність арбітражного керуючого підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно статті 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства та коли здійснювана такою особою підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування відрізняється за видом діяльності від незалежної професійної діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до 17.01.2017 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з основним видом економічної діяльності 70.10 (діяльність головних управлінь); 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності та керування.

Особи, які провадять незалежну професійну діяльність (в тому числі діяльність арбітражного керуючого) та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної діяльності, як самозайнята особа та отримання доходу від такої діяльності.

Аналогічні правовідносини викладено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2019 року у справі № 820/6324/17.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 року (далі по тексту - Закон України №2464-VІ) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно частин 2 та 3 ст. 9 Закону України №2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України №2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464-VІ.

Так, особи, які провадять, у тому числі діяльність арбітражного керуючого, та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

З системного аналізу викладених нормативно-правових приписів випливає, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зокрема, арбітражного керуючого , може вважатися самозайнятою особою і бути платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за наявності наступних умов: 1)отримання доходу від незалежної професійної діяльності; 2) відсутність трудових правовідносин.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності, як самозайнятої особи та отримання доходу від такої діяльності.

Судом під час розгляду справи також встановлено, що з 01.06.2018 та станом на день винесення оскаржуваної вимоги ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з роботодавцем, а саме: ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», на якому позивач працював директором - фінансовим заступником директора підприємства (наказ №115 від 31.05.2018 року) (а.с. 73-74).

Таким чином, за результатом розгляду справи судом встановлено, що у спірних правовідносинах ОСОБА_1 , як особа, яка має право на заняття діяльністю арбітражного керуючого, але не отримувала дохід від здійснення незалежної професійної діяльності з червня 2018 року; перебував у трудових правовідносинах; єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховується та сплачується роботодавцями, з якими ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах.

При цьому, представником відповідача до суду не надано належних доказів того, що позивач здійснював незалежну професійну діяльність поза трудовими відносинами з ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», як самозайнята особа та отримував дохід від такої діяльності.

Враховуючи те, що позивач не працюав як самозайнята особа (арбітражний керуючий) з червня 2018 року по травень 2020 року включно, а перебував у трудових відносинах з ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», отже, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримував.

За таких обставин суд приходить до висновку, що нарахування єдиного соціального внеску позивачу після червня 2018 року є безпідставним, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 з 01.06.2018 року перебуває у трудових відносинах ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», на якому працює та єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховується та сплачується роботодавцем.

Таким чином, в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-УІ від 08.07.2010, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити діяльність арбітражного керуючого, зокрема у періоди, коли він був найманим працівником, а не самозайнятою особою.

З огляду на практику ЄСПЛ нарахування ЄСВ відповідачем не відповідає критерію "пропорційності", адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи, в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Суд зазначає, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної - діяльності арбітражного керуючого та отримання доходу від такої діяльності.

В свою чергу нарахування відповідачем ЄСВ призводить до необхідності виплати додаткових коштів (зайвих витрат) позивачем, за умови відсутності доходу від відповідної діяльності.

Отже, визначена в оскаржуваній вимозі ГУ ДПС у Харківській області від 21.08.2019 року №Ф-82339-17У нарахована сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 12879,90 грн. про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ з червня 2018 року - фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28 березня 2019 року у справі № 820/6324/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Таким чином, дії ГУ ДПС щодо прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) з додаткової сплати ЄСВ у зв`язку із нездійсненням позивачем незалежної професійної діяльності з червня 2018 року у розмірі 12879,90 грн. - є протиправними, а тому позовні вимоги в цій частині позов є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо нарахування ЄСВ до червня 2018 року у розмірі 3865,18 грн. суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 мав заборгованість по ЄСВ у розмірі 3865,18 грн., яка виникла ще до червня 2018 року, що підтверджується копією витягу з інтегрованої картки платника податків.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст.9 Закону № 2464).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464, для платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Ставка єдиного внеску встановить 22 відсотки (частина п`ята ст. 8 Закону № 2464)

З 01.01.2017 року відповідно до Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-УІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування , обчислення єдиного внеску.

Згідно з абз.2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримав дохід 9прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, з 01.01.2017 року базу нарахування єдиного внеску зобов`язані визначати платники. вказані у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону як і ті, які не отримують дохід 9прибуток) від провадження підприємницької діяльності.

Таким чином, з 1 січня 2017 року у разі, якщо фізична особа - підприємець не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності зобов`язана самостійно визначити базу нарахування єдиного внеску, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було знято з обліку контролюючого органу як платника єдиного соціального внеску як самозайнятої особи, тому позивачу нараховувався єдиний соціальний внесок в його мінімальних сумах.

З 01.01.2018 року Законом України від 03.10.20917 р. № 2148-УІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно даних інформаційної системи "Податковий блок" ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (КВЕД - 69.10 - діяльність у сфері права). Дата встановлення незалежної професійної діяльності - 04.01.2017 рік (арбітражний керуючий). дата зняття ознаки - відсутня.

Суд зазначає, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті цього Закону, - за їхньою заявою (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону 2464).

На підставі Закону України № 2464-УІ розроблено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 (далі - Інструкція № 449) та визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску, нарахування фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів та Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015р.№435, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015р. за №460/26905 (далі - Порядок №435).

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції №449 єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум. Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється в натуральній формі.

Враховуючи вищевказані приписи вищевказаного Закону та Інструкції відповідачем правомірно винесено вимогу від 21.08.2019 року № 82339-17 та нараховано ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 3865,18 грн., оскільки ЄСВ нараховано позивачу до червня 2018 року, атому позовні вимоги в цій частині позову суд вважає такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності нарахування єдиного соціального внеску, починаючи з червня 2018 року у розмірі 12879,90 грн., оскільки нарахована ГУ ДПС у Харківській області сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачу з цього періоду фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України вчинено протиправні дії по подвійному нарахуванню ОСОБА_1 єдиного соціального внеску, як фізичній особі підприємцю та як фізичній особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність починаючи з червня 2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-82339-17У від 21.08.2019, прийняту відносно ОСОБА_1 в частині нарахування суми боргу єдиного соціального внеску у розмірі 12879,90 грн.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.