Справа № 200/1827/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року справа №200/1827/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бутової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов`янсього об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року (повне судове рішення складено 25 червня 2020 року в м. Слов`янську) у справі № 200/1827/20-а (суддя в І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про:

1) визнання протиправними дій щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ);

2) скасування рішення № 6 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності від 31.01.2020 № 2741/03;

3) визнання протиправною бездіяльністі щодо ненадання довідки "Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" за формою, встановленої Пенсійним фондом України для призначення пенсії в середніх розмірах за відповідною (прирівняною) посадою (4 група оплати праці), на якій фактично працює державний службовець 4 групи оплати праці за грудень 2019 року;

4) зобов`язання призначити та здійснити нарахування та виплату з 16.01.2020 пенсію по інвалідності відповідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначивши

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років врахувати в розмірах на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби, а саме - посади першого заступника начальника управління, згідно абзацу 2 пункту 4 "Порядок призначення пенсій деяких категоріям осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, згідно довідки № 1144/05 від 14.01.2020;

- розмір виплат, що включається в заробіток для обчислення пенсії (надбавки за інтенсивність праці, премії, грошова допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, інше), що передує зверненню за призначенням пенсії, а саме за грудень 2019 року, тобто виплати (надбавка за інтенсивність праці, премія місячна), врахувати у розмірах, що вказані в пункті 2 довідки (листа) Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1140/09 від 14.01.2020;

- визначити розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, а саме матеріальна допомога та грошова допомога на оздоровлення (виплати, які нараховують за період, що перевищує календарний місяць), враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (1/12 відповідних виплат за 2019 рік) за відповідною (прирівняною) посадою 4 групи оплати праці, а саме працюючого державного службовця, керівника самостійного управління (начальника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, голови комісії з припинення діяльності), тобто в розмірі 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення;

5) зобов`язання виплатити грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності позивачу, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вказує на те, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу роботи, така особа має право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ за умови у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Рішення відповідача від 24.01.2020 № 6 про про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності позивача - скасовано.

Зобов`язано Управління призначити та здійснити нарахування та виплату з 16.01.2020 пенсії по інвалідності позивачу відповідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначивши посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років врахувати в розмірах на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби, а саме - посади першого заступника начальника управління, згідно абзацу 2 пункту 4 "Порядок призначення пенсій деяких категоріям осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, згідно довідки № 1144/05 від 14.01.2020; розмір виплат, що включається в заробіток для обчислення пенсії (надбавки за інтенсивність праці, премії, грошова допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, інше), що передує зверненню за призначенням пенсії, а саме за грудень 2019 року, тобто виплати (надбавка за інтенсивність праці, премія місячна), врахувати у розмірах, що вказані в пункті 2 довідки (листа) Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1140/09 від 14.01.2020; визначити розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, а саме матеріальна допомога та грошова допомога на оздоровлення (виплати, які нараховують за період, що перевищує календарний місяць), враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (1/12 відповідних виплат за 2019 рік) за відповідною (прирівняною) посадою 4 групи оплати праці, а саме працюючого державного службовця, керівника самостійного управління (начальника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, голови комісії з припинення діяльності), тобто в розмірі 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 довідки "Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" за формою встановленої Пенсійним фондом України для призначення пенсії в середніх розмірах за відповідною (прирівняною) посадою (4 група оплати праці), на якій фактично працює державний службовець 4 групи оплати праці за грудень 2019 року.

Зобов`язано Управління виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що рішення про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності позивачу прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вказує на те, що станом на 01.05.2016 позивач мав стаж державного службовця 14 років 07 місяців 06 днів та працював на державній службі, тому не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки на час звернення з заявою не досяг встановленого законодавством віку - 62 роки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 перебуває на обліку у Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , довідкою до акту огляду МСЕК про встановлення інвалідності 2 групи від 14.02.2012 року серії 10 ААБ № 278555 (а.с. 21-25).

16.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про переведення з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та призначення пенсії по інвалідності відповідно до п.10, п.12 Розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу», ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції від 30.12.2011, чинній на 14 лютого 2012 року, дату виникнення права на призначення пенсії, дату встановлення інвалідності II групи при наявності стажу державної служби не менш як 10 років) у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування без обмеження розміру пенсії (а.с.34-36).

Рішенням від 24.01.2020 № 6 Управління відмовило ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності, у зв`язку з тим, що станом на день звернення до управління з заявою не досяг пенсійного віку (а.с. 38-40).

Як встановлено судом, стаж державної служби підтверджується:

- трудовою книжкою НОМЕР_4 ;

- довідкою Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перебування на державній службі від 14.01.2020 № 1138/09;

- довідкою Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перебування на державній службі від 07.02.2020 № 3676/09;

- довідкою Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про перебування на державній службі від 14.01.2020 № 1139/09 (а.с.28-33).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Спірні правовідносини врегульовано наступними нормами законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону № 1058-ІV цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Вирішуючи по суті спір, колегія с уддів виходить з наступного.

Спершу слід зазначити, що ОСОБА_1 в своєму позові об`єднано вимоги з різних правовідносин.

Так, частина його вимог стосується бездіяльності відповідача щодо невидачі йому довідки про складові заробітної плати, що враховується при обчисленні пенсії, тобто, правовідносини роботодавця з колишнім працівником.

Інша частина позовних вимог стосується відмови в призначенні йому пенсії відповідачем.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльністі щодо ненадання довідки "Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" за формою, встановленою Пенсійним фондом України для призначення пенсії в середніх розмірах за відповідною (прирівняною) посадою (4 група оплати праці), на якій фактично працює державний службовець 4 групи оплати праці за грудень 2019 року, суд враховує наступне.

За обставинами справи, для реалізації права на перехід на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 3723-ХІІ, 06.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про видачу, в тому числі, довідок про заробітну плату (а.с. 41-43).

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" затверджені постановою Правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 р. за № 180/30048 (далі - Постанова № 1-3).

Цією постановою передбачено три форми довідок:

1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

2) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (далі також для зручності в цьому судовому рішення застосовується позначення цієї довідки - форми 2);

3) про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (далі також для зручності в цьому судовому рішення застосовується позначення цієї довідки - форми 3).

В своїй заяві ОСОБА_1 (який до звільнення працював на посаді першого заступника Управління) просив надати йому всі три форми, однак 2) та 3) не за посадою, з якої звільнився зі служби, а за посадою керівника Управління, оскільки посада першого заступника Управління була вакантною.

Листом від 14.01.2020 № 1148/09 (а.с.44-45) відповідач надав ОСОБА_1 довідку № 1144/05 від 14.01.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) (а.с.51).

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_1 , згідно його позовних вимог, в цій справі не оспорені відомості у цій довідці № 1144/05 від 14.01.2020.

Також в листі від 14.01.2020 № 1148/09 (а.с.44-45) Управління повідомило позивачеві, що довідки форм 2) та 3) йому не будуть надані, оскільки ОСОБА_1 був звільнений не з посади керівника Управління, а з посади першого заступника Управління, яка є вакантною.

Позивач не оскаржує відмову у відачі довідки форми 2), а вважає неправомірною бездіяльність відповідача щодо не видачі йому довідки форми 3), тобто, з відомостями про складові заробітної плати для призначення пенсії керівника Управління за грудень 2019 року - місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, оскільки до Управління з відповідною заявою він звернувся в січні 2020 року (а.с.34).

Обгрунтовуючи правомірність своїх дій, Управління послалось на те, що на час звернення за отриманням довідки форми 3), ОСОБА_1 не має 20 років стажу державної служби.

Судом першої інстанції в своєму рішенні взагалі не надано оцінки таким запереченням на позов відповідача.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Згідно частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

14 вересня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову, якою затвердив Порядок № 622, п. 4 якого передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, починаючи з 01 травня 2016 року;

- у разі коли в осіб, зазначених в п. 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, починаючи з 01 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи, починаючи з 01 травня 2016 року, на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали, починаючи з 01 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абз. 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

На момент звернення із заявою про переведення з пенсії по інвалідності за Законом № 1058-ІV на пенсію по інвалідності за Законом № 3723-ХІІ 16.01.2020 (а.с.34) позивач не був державним службовцем, оскільки звільнився 03.12.2018 (а.с.32 зв).

Як зазначалось вище, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, законодавчо визначений в абз. 3 - 5 пункту 4 Порядку № 622.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою 1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

При цьому ані абз. 3 - 5 пункту 4 Порядку № 622, ані довідка форми 2) не містять застереження щодо неможливості їх застосування до осіб, які не працюють на момент призначення пенсії.

Саме на виконання вказаних правових норм позивачеві було видано довідку форми 2): про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) /а.с.52-54/, що апеляційний суд вважає відповідаючим чинному законодавству.

На підтвердження цьому свідчить також застосування в абз.6 пункту 4 Порядку № 622 словосполучення «за бажанням осіб…». Отже, цей абзац є додатковою підставою для визначення складових заробітної плати для певних осіб, і за відсутності у відповідної особи такого бажання, навіть за наявності в неї не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, обчислення складових заробітку відбувається на загальних підставах, тобто, відповідно до Довідки форми 2).

В даному випадку, в зв`язку з тим, що посада першого заступника керівника Управління після звільнення позивача зі служби була вакантною (в т.ч. до теперішнього часу), для обрахунку складових заробітку ОСОБА_1 відповідач правомірно видав довідку форми 2) із зазначенням даних про заробіток особи, яка з 01.05.2016 працювала на відповідній посаді, якою (особою) в даному конкретному випадку є сам ОСОБА_1 .

Крім того, Довідка форми 3), затверджена Постановою № 1-3, також містить в своему найменуванні застереження «про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби».

Отже, як абз. 6 пункту 4 Порядку № 622, так і Довідкою форми 3), затвердженою Постановою 1-3, в якості підстави для її видачі передбачена обов`язкова умова наявності у державного службовця не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Відповідно до довідки Управління від 14.01.2020 № 1139/09 (а.с.28), станом на 14.01.2020 ОСОБА_1 має стаж державної служби 17 років 2 місяці і 8 днів.

Отже, він не має права на отримання довідки форми 3).

Крім того, заперечуючи проти позову в цій частині, Управління послалось на те, що ОСОБА_1 був звільнений не з посади керівника Управління, а з посади першого заступника Управління, яка є вакантною; посада першого заступника Управління наявна в штатному розписі Управління, тобто, ані орган не ліквідовано, ані посада, на якій проходив службу позивач.

На ці заперечення відповідача судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» від 18 січня 2017 року № 15 затверджено Схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням груп оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 в редакції постанови КМУ від 15.01.2020 № 16 визначена Схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2020 році. Відповідно до зазначеної Схеми, посада керівника самостійного управління (голова комісії з припинення діяльності) відноситься до категорії Б, підкатегорії Б1, як і посада першого заступника начальника управління (згідно до п. 6 Приміток Схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2020 році). На протязі 2017-2019 років начальник самостійного управління, перший заступник начальника управління відносились до 4 групи оплати праці (згідно до п. 4 Приміток Схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням груп оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році).

Головою правління Пенсійного фонду затверджений штатний розпис на 2020 рік Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду.

Як встановлено судом, відповідачем не надані відповідні довідки позивачу, тому позовні вимоги у ціій частині підлягають задоволенню.

Однак, місцевим судом не враховано наступне.

Згідно пункту 6 Порядку № 622 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

В штатному розписі на 2020 рік Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду наявна посада першого заступника Управління.

Приміткою довідки форми 1) встановлено, що для осіб, які працювали в органі, який на момент звернення за призначенням пенсії ліквідований, а також у разі перейменування (відсутності) посади у відповідному державному органі, зазначаються посадовий оклад та ранг за прирівняною посадою, надбавка за вислугу років у відсотках (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Отже, можливість використання даних про заробіток не відповідної, а прирівняної посади законодавством визначена лише у випадках ліквідації органу, в якому працювала особа, або перейменування (відсутності) посади у відповідному державному органі.

Такого в спірних правовідносинах немає, тому і підстави для зазначення у довідках заробітку керівника Управління, а не його першого заступника, відсутні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльністі щодо ненадання довідки "Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" за формою, встановленою Пенсійним фондом України для призначення пенсії в середніх розмірах за відповідною (прирівняною) посадою (4 група оплати праці), на якій фактично працює державний службовець 4 групи оплати праці за грудень 2019 року, - задоволенню не підлягає.

Відповідно, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

З огляду на відмову в позові про визнання протиправною бездіяльністі щодо ненадання довідки "Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" за формою, встановленою Пенсійним фондом України для призначення пенсії в середніх розмірах за відповідною (прирівняною) посадою (4 група оплати праці), на якій фактично працює державний службовець 4 групи оплати праці за грудень 2019 року, не підлягають задоволенню і вимоги про зобов`язання призначити та здійснити нарахування та виплату пенсію по інвалідності відповідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, визначивши

- розмір виплат, що включається в заробіток для обчислення пенсії (надбавки за інтенсивність праці, премії, грошова допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, інше), що передує зверненню за призначенням пенсії, а саме за грудень 2019 року, тобто виплати (надбавка за інтенсивність праці, премія місячна), врахувати у розмірах, що вказані в пункті 2 довідки (листа) Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1140/09 від 14.01.2020;

- визначити розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, а саме матеріальна допомога та грошова допомога на оздоровлення (виплати, які нараховують за період, що перевищує календарний місяць), враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (1/12 відповідних виплат за 2019 рік) за відповідною (прирівняною) посадою 4 групи оплати праці, а саме працюючого державного службовця, керівника самостійного управління (начальника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, голови комісії з припинення діяльності), тобто в розмірі 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення.

Більш того, обчислення заробітку державного службовця проводиться на підставі відповідної довідки, а не відомостей, які викладені в листі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1140/09 від 14.01.2020 на запит позивача про надання публічної інформації.

Для врахування відповідних відомостей щодо заробітку, за діючим законодавством правильним способом захисту прав є спочатку зобов`язання роботодавця видати таку довідку, яку особі необхідно додавати до заяви про призначення пенсії (в даному випадку про переведення з одного виду пенсії на інший).

Отже, подібні позовні вимоги не могли бути задоволені в будь-якому разі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ та скасування рішення № 6 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності від 31.01.2020 № 2741/03.

Спершу слід зазначити, що законодаством дозволяється оскаржувати рішення, дії або бездіяльність.

В даному випадку права позивача можуть бути порушені у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення, яким йому відмовлено у переведенні з одного видлу пенсії на інший.

Отже, правильним способом захисту прав позивача є оскарження саме цього рішення; визнання дій по такій відмові є зайвим, таким, що не відповідає діючому законодавству, тому така позовна вимога не може бути задоволена.

Суд першої інстанції правильно вважав протиправними дії відповідача щодо щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Згідно ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2020 у зразковій справі № 822/524/18, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно довідки Управління від 14.01.2020 № 1138/09 позивач станом на 01.05.2016 має стаж державного службовця 14 років 07 місяців 06 днів.

Судом першої інстанції помилково вказано на наявність у позивача стажу 10 років 04 місяці 21 день на державній службі станом на 14.02.2012, оскільки обрахування стажу на зазначену дату не має значення для правильного вирішення спору: законодавсвто обумовлює можливість збереження права на пенсію за Законом № 3723-XII за наявності стажу державної служби станом на 01.05.2016.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 14.02.2012 серія 10 ААБ № 278555, тобто, інвалідність з позивачем сталась в період проходження ним державної служби.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби не менш як 10 років, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 ще не досяг пенсійного віку, встановленого законодавством, - 62 роки, не заслуговують на увагу: зазначене питання було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, яка в своїй постанові від 13.02.2020 прямо зазначила, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення пенсійного віку.

Також не обґрунтованими є посилання апелянта на те, що його позов не підлягає задоволенню тому, що на час звернення з відповідною заявою до Управління, він вже не працював на державній службі, відтак для призначення пенсії по інвалідності повинен мати стаж державної служби не менше як 20 років.

Так, пунктом 10 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII прямо передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Оскільки на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (01.05.2016) ОСОБА_1 займав посаду державної служби та мав не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, він має право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги в частині скасування рішення № 6 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності від 31.01.2020 № 2741/03 є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити та здійснити нарахування та виплату з 16.01.2020 пенсію по інвалідності відповідно ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Апеляційний суд виходить з наступного.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір, апеляційний суд наголошує наступне.

До своєї заяви про переведення на інший вид пенсії ОСОБА_1 додав, окрім іншого, такі відомості щодо заробітку (а.с.34-37):

- довідку № 1144/05 від 14.01.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) /а.с.51/;

- лист Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1140/09 від 14.01.2020, який є відповіддю на запит позивача про надання публічної інформації /а.с.48-50/;

- лист Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1148/09 від 14.01.2020, яким Управління повідомило позивачеві, що довідки форм 2) та 3) йому не будуть надані, оскільки ОСОБА_1 був звільнений не з посади керівника Управління, а з посади першого заступника Управління /а.с.44-45/.

Листи Управління /а.с. 44-45, 48-50/ за діючим законодавством не є документами, на підставі яких може бути обрахована пенсія.

При цьому в довідці № 1144/05 від 14.01.2020 (форми 1) зазначається, що довідка про розмір інших виплат, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», додається.

За таких обставин Управлінню слід запропонувати позивачеві надати документи про заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, правильним способом захисту прав позивача буде не зобов`язання призначити пенсію, а зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2020 № 597 про перехід з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням висновків суду про наявність у нього права на перехід з одного виду пенсії на інший.

Щодо вимоги про зобов`язання виплатити грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів.

Позивач в заяві від 16.01.2020 висловив відповідачу з вимогу виплати такої допомоги.

Управління своїм рішенням відмовило в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця, тому не приймало рішення і щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів.

Отже, такі заявлені позовні вимоги є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

З урахуванням висновків суду про необхідність переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідачеві при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 16.01.2020 і здійснення такого переведення слід прийняти рішення щодо виплати (відсутності підстав щодо виплати) грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів.

Таким чином, в цій частині позов місцевим судом задоволено помилково, внаслідок чого судове рішення підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні цієї частки позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне прийняти нову постанову по суті вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Діючим процесуальним законодавством не передбачено можливості відшкодування суб`єкту владних повноважень витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов`янсього об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі № 200/1827/20-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.01.2020 № 6 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності ОСОБА_1 - скасувати.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2020 № 597 про перехід з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Повне судове рішення - 16 вересня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. Д. Компанієць