Справа № 380/2203/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2203/20 пров. № А/857/6300/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Добровольська Ю.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2020р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Сергєєвої Ольги Ігорівни, діючої на підставі ордеру від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Львівській обл. про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на публічній службі (суддя суду І інстанції: Крутько О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 21.04.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

10.03.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Сергєєва О.І., діюча на підставі ордеру від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 04.10.2019р. по 04.11.2019р. включно в сумі 4051 грн. 11 коп. (а.с.1-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.26-27).

Також ухвалою суду від 18.03.2020р. здійснено заміну відповідача ГУ ДФС у Львівській обл. його правонаступником - ГУ ДПС у Львівській обл. (а.с.26-27).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2020р. заявлений позов задоволено частково; стягнуто з відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 04.10.2019р. по 22.10.2019р. включно в сумі 2314 грн. 92 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.42-48).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Львівській обл., який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.53-55).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що належним відповідачем по справі слід вважати ГУ ДФС у Львівській обл., яке перебуває в процесі ліквідації.

Кінцевим етапом в процедурі ліквідації є внесення державним реєстратором до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи (ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, діяльність ГУ ДФС у Львівській обл. станом на день звернення позивача до суду з позовними вимогами, не припинена.

Виконуючим обов`язки Голови ДФС України 06.02.2020р. затверджено організаційну структуру ГУ ДФС у Львівській обл. на 2020 рік.

Водночас, саме ГУ ДФС у Львівській обл. було відповідачем у справі № 813/2431/16 за позовом ОСОБА_1 до Червовноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Власне ГУ ДФС у Львівській обл. з метою виконання постанови Верховного Суду від 03.10.2019р. прийнято наказ № 616 від 23.10.2019р. «Про поновлення на роботі», яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ у Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. з 21.06.2016р. Також ГУ ДФС у Львівській обл. не є правонаступником ГУ ДПС у Львівській обл.

Щодо визначення періоду затримки виконання рішення суду вказує на те, що постанову Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 813/2431/16 відповідач отримав 11.10.2019р., при цьому участі в касаційному розгляді справи не приймав, його представник не був присутнім під час оголошення судового рішення.

На виконання цього судового рішення ГУ ДФС у Львівській обл. прийнято наказ № 616 від 23.10.2019р. «Про поновлення на роботі», яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. 21.06.2016р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2019р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017р. скасовано; прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправними та скасовано наказ ДПІ у Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. № 24-0 від 21.06.2016р. «Про звільнення з посади»; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ у Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. з 21.06.2016р.; адміністративну справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Львівській обл. про стягнення сум заробітку за час вимушеного прогулу, направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.12-17).

Наказом ГУ ДФС у Львівській обл. № 616-0 від 23.10.2019р. позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Буському районі ГУ ДФС у Львівській обл. (а.с.18).

Згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020р. в справі № 813/2431/16 позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Львівській обл. про стягнення сум заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; стягнуто з ГУ ДФС у Львівській обл. на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57129 грн. 33 коп. (а.с.20-22).

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Львівській обл. № 636-Р від 04.11.2019р. «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Буському районі ГУ ДФС у Львівській обл. (а.с.19).

Згідно з довідкою ГУ ДФС у Львівській обл. № 604-050-31 від 17.12.2019р. середньомісячна заробітна плата позивача складає 3858 грн. 20 коп., а середньоденна заробітна плата становить 192 грн. 91 коп. (а.с.23).

Таким чином, на виконання рішення суду від 03.10.2019р. позивача поновлено на роботі із значною затримкою (23.10.2019р.), при цьому час такої затримки тривав з 04.10.2019р. по 22.10.2019р.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з приписів ч.2 ст.19, ст.43 Конституції України, ст.ст.235, 236 КЗпП України, ст.ст.14, 370, 371 КАС України та керувався тим, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно. Обов`язок відповідача щодо виконання рішення суду від 03.10.2019р. виник з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі, однак фактично його виконання відбулось лише 23.10.2019р. шляхом прийняття наказу № 616-0 «Про поновлення на роботі», яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Буському районі ГУ ДФС у Львівській обл.

Отже, у даному випадку мала місце затримка суб`єктом владних повноважень виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, що зумовлює наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час такої затримки в силу приписів ст.236 КЗпП України.

Також наявність вини у затримці виконання рішення суду не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог. Водночас, матеріалами справи стверджується факт реорганізації ГУ ДФС у Львівській обл., правонаступником якого є ГУ ДПС у Львівській обл.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків в частині визначення належного відповідача до справі, з огляду на наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кодекс законів про працю /КЗпП/ України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст.371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи з наведеного слідує, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення ст.236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Отже, з дня ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, а також перевірити правильність розрахунку належних до стягнення сум за встановлений період.

Згідно фактичних обставин справи постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі № 813/2431/16 позивача було поновлено на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл., починаючи з 21.06.2016р.

Відповідно до п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відтак, з огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у податкового органу є наявним обов`язок по поновленню позивача на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл., який мав бути здійснений, шляхом видання останнім відповідного наказу.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. була поновлена лише 23.10.2019р. шляхом прийняття наказу № 616-0 «Про поновлення на роботі».

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015р. у справі № 6-435цс15, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм ст.236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

В аспекті покликань апелянта на відсутність його представників під час проголошення судового рішення, щодо часу надходження копії судового рішення на адресу відповідача колегія суддів зазначає, що наведені питання стосуються форми здійснення адміністративного судочинства (ст.12 КАС України).

Водночас, розгляд справи в суді касаційному інстанції розгляд справи був призначений у відкритому судовому засіданні, через що відповідач мав об`єктивну можливість забезпечити участь свого представника в касаційному суді під час розгляду вказаної справи (а.с.14).

Приписи ст.236 КЗпП не містять застережень про те, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема, не пред`явив рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитись на роботі.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, що викладені в постанові від 25.06.2015р. по справі № 6-511цс16.

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.06.2015р. у справі № 6-511цс16, від 23.05.2015р. у справі № 21-63а15 та Верховного Суду в постановах від 05.09.2019р. у справі № 816/943/17, від 10.01.2020р. у справі № 340/1218/19.

Таким чином, обов`язок ГУ ДФС у Львівській обл. щодо виконання рішення суду від 03.10.2019р. виник з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі, однак фактичне його виконання відбулось лише 23.10.2019р. шляхом прийняття наказу № 616-0 «Про поновлення на роботі», яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ Кам`янка-Буському районі ГУ ДФС у Львівській обл.

В розглядуваному випадку мала місце затримка суб`єктом владних повноважень виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, що зумовлює наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час такої затримки в силу приписів ст.236 КЗпП України.

Період затримки виконання рішення суду обчислюється від наступного дня після постановлення рішення суду про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі № 243/2748/16-ц.

Період затримки виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2019р. в справі 813/2431/16 про поновлення ОСОБА_1 на роботі тривав з 04.10.2019р. по 22.10.2019р. та становить 12 робочих днів.

Порядок обчислення середнього заробітку для визначення оплати вимушеного прогулу визначений у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р.

Згідно з п.5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до п.8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020р. у справі № 813/2431/16 визначено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 192 грн. 91 коп. (а.с.20-22).

Аналогічні відомості щодо розміру середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 визначені у довідці ГУ ДФС у Львівській обл. № 604-050-31 від 17.12.2019р. (а.с.23).

Оскільки кількість робочих днів за період з 04.10.2019р. по 22.10.2019р. становить 12 робочих днів, тому середній заробіток за час затримки виконання рішення суду складає 2314 грн. 92 коп. (192 грн. 91 коп. х 12 днів).

Під час вирішення спору суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Львівській обл. є належним відповідачем по справі, при цьому під час відкриття провадження у справі судом першої інстанції здійснено заміну відповідача ГУ ДФС у Львівській обл. його правонаступником. Разом з тим, вказаний висновок суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Зокрема, відповідно до постанови КМ України № 1200 від 18.12.2018р. контролюючий орган поділений на Державну податкову службу України та Державну митну службу України, вказані органи є правонаступниками та до них відповідно переходять права та обов`язки реорганізованої Державної фіскальної служби України.

КМ України прийнято постанову № 537 від 19.06.2019р. «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», згідно п.1 якої визначено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.

У Переліку територіальних органів ДПС, що утворюються (додаток 1 до вказаної постанови) зазначено, зокрема, ГУ ДПС у Львівській обл.

Пунктом 2 постанови КМ України № 537 від 19.06.2019р. визначено реорганізувати деякі територіальні органи ДФС шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДПС за переліком згідно з додатком 2.

В Переліку територіальних органів ДФС, що реорганізуються (додаток 2 до зазначеної постанови) зазначено, що ГУ ДФС у Львівській обл. приєднується до ГУ ДПС у Львівській обл.

Наказом голови ДПС України № 14 від 12.07.2019р. (у редакції наказу ДПС України № 81 від 12.02.2020р.) затверджено Положення територіальних органів Державної податкової служби, в тому числі ГУ ДПС у Львівській обл. Наведеним Положенням визначено, що ГУ ДПС у Львівській обл. є правонаступником майна, прав та обов`язків ГУ ДФС у Львівській обл.

Таким чином, ГУ ДФС у Львівській обл. реорганізовано шляхом приєднання до територіального органу ДПС.

Водночас, кінцевим етапом в процедурі ліквідації є внесення державним реєстратором до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи (ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Згідно з відомостями що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, діяльність ГУ ДФС у Львівській обл. станом на день звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з ГУ ДФС у Львівській області середнього заробітку при затримці виконання рішення про поновлення на роботі - не припинена.

Також ГУ ДФС у Львівській обл. було відповідачем у справі № 813/2431/16 за позовом ОСОБА_1 до Червовноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

ГУ ДФС у Львівській обл. з метою виконання постанови Верховного Суду від 03.10.2019р. прийнято наказ № 616 від 23.10.2019р. «Про поновлення на роботі», яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора по роботі з персоналом ДПІ у Кам`янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській обл. з 21.06.2016р.

Окрім цього, самим позивачем в позовній заяві було визначено відповідачем ГУ ДФС у Львівській обл.

Водночас, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.ч.3, 4 і 7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, за змістом наведеної норми допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Діючими нормами КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Звідси, у разі коли апеляційним судом встановлено, що відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то такий позов задоволенню не підлягає.

За наведених обставин суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду стягнуто судом з неналежного відповідача, що свідчить про помилковість рішення суду в цій частині.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені апелянтом ГУ ДПС у Львівській обл. судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2020р. в адміністративній справі № 380/2203/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову представника адвоката Сергєєвої Ольги Ігорівни, діючої на підставі ордеру від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Львівській обл. про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на публічній службі, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги апелянту Головному управлінню ДПС у Львівській обл. відшкодуванню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Дата складення повного тексту судового рішення: 16.09.2020р.