Справа № 440/846/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 р. Справа № 440/846/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 23.03.20 року по справі № 440/846/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті його заяви від 13 січня 2020 року про перерахунок і виплату основної державної пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2020 року, виходячи виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням лише відсотку втрати працездатності (70%) за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, помножений на відсоток втрати працездатності без урахування інших положень зазначеного Закону та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем його права на належне пенсійне забезпечення відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи лише з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, без врахування будь-яких обмежень, що встановлені цим Закону або постановою Уряду від 23 листопада 2011 року №1210.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що ніколи не звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у бік її зменшення, а чинним законодавством України прямо та однозначно заборонено здійснювати перерахунок пенсії у бік її зменшення. На користь викладеного, вказує абзац 2 п. 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року імперативно визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Це ж саме положення закріплене і в п. 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним Законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Позивач зауважує, що до відповідного перерахунку пенсії її розмір був значно вищим, ніж після такого перерахунку. Після проведеного перерахунку, в супереч вищезазначеним нормам розмір пенсії значно зменшився.

На думку позивача судом першої інстанції не прийнято до уваги, шо саме у зв`язку із застосуванням показників мінімальної заробітної плати та коефіцієнту заробітної плати, встановлених у 2018 році, розмір пенсії позивача став меншим, ніж той, шо був раніше обчислений.

Позивач звертає увагу, що здійснивши перерахунок пенсії та встановивши те, що внаслідок такого перерахунку цей розмір зменшився, відповідач не мав правових підстав для виплати пенсії у розмірі меншому, ніж той, який- був обчислений, за умови того, що розмір раніше обчисленої пенсії відповідав вимогам чинного законодавства. При цьому не було взято до уваги те, що застосування вищенаведених положень Законів № 1058 та № 2148-УІИ не залежить від того, чи зроблений перерахунок органом Пенсійного фонду на виконання рішення суду чи з інших підстав.

Також позивач звертає увагу, що не одержую пенсію за перерахунком відповідно до частини третьої статті яо Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка в усякому разі має бути більшою за розміром, ніж та, яка виплачувалася до звернення в суд з відповідним позовом.

На думку позивача, дії відповідача щодо виплати пенсії у розмірі меншому, ніж той, який існував до її перерахунку, не можуть бути визнані правомірними, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Окрім того, обчислення державної (основної) пенсії позивача по інвалідності не проведено виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на і січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на і січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України №796 - XII та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з додальшим щорічним обчисленням моєї державної (основної) пенсії по інвалідності в разі щорічного з і січня кожного відповідного року збільшення розміру мінімальної заробітної плати

Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено, що при перерахунку пенсій по інвалідності зазначеній категорії осіб в 2019 р. за нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовано розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2019 року (4173 грн.) та показник середньої заробітної плати по Україні за 2018 рік (7810,88 грн.).

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, визначений з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019р. (4173 грн.), за наведеною в пункті 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслід Чорнобильської катастрофи, становить 11765,20802.

У зв`язку зі збільшеням мінімальної заробітної плати 01.01.2020р. До 4723 грн. здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 недоцільно, оскільки середньомісячний заробіток, визначений з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2019 рік (9205,19 грн.), зменшується до 11298.9.

Відповідач звертає увагу, що відповідно розмір державної пенсії по інвалідності Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і визначений з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності 70%, зменшується з 8235,65 грн. до 7909,24 грн.

На думку відповідача, вищезазначене в достатній мірі додатково аргументує правильність висновків зроблених Полтавським окружним адміністративним судом у постанові по справі №440/846/20 від 23.03.2020 року та відповідно безпідставність вимог зазначених як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі громадянина ОСОБА_1 .

На думку представника відповідача, управлінням не допускалось протиправної бездіяльності щодо не розгляду по суті заяви позивача від 13.01.2020, оскільки йому направлено на неї відповідь 22.01.2020, а також пенсія позивача розрахована та виплачується згідно норм чинного законодавства України в тому числі і за період що є предметом позовних вимог ОСОБА_1 а рішення Полтавського адміністративного суду по справі №40/846/20 від 23.03.2020 є аргументованим, законним та не підлягає скасуванню.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом ІІ-Ї групи, підтвердженням чому є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серія НОМЕР_1 , довідка до акта огляду МСЕК серія 10 ААА.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, де отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків з 11 серпня 2014 року відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 01 липня 2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункту 9-1 Порядку №1210, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року, та показника середньої заробітної плати по Україні за 2018 рік з урахуванням відсотку втрати працездатності за відповідною формулою.

13 січня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок та виплату основної пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2020 року, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням лише відсотку втрати працездатності (70%) за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, помножений на відсоток втрати працездатності без урахування інших положень зазначеного Закону та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.

Як вказує у позовній заяві позивач, відповіді на свою заяву він так і не отримав.

Тому вважає, що йому відмовлено в перерахунку та виплаті основної державної пенсії, у зв`язку з чим той звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначена позивачу відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідач не порушив прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 13 січня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Чинний на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить чіткого порядку звернення пенсіонера за перерахунком пенсії згідно з цим Законом.

Такий порядок наразі не визначений і нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України.

Тому застосуванню в такому випадку підлягає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 цього Закону, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що заяву позивач подав 13 січня 2020 року. При цьому, відповідь по суті звернення ОСОБА_1 відповідач надав 22 січня 2020 року у формі листа №307/К-02.

Отже, колегія суддів вважає, що позовна вимога стосовно визнання протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області в частині не розгляду його заяви від 13 січня 2020 року задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 01 січня 2020 року без урахування інших положень Закону та норм постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, без обмеження граничного розміру пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Полтавській області у відповіді від 22 січня 2020 року №307/К-02, повідомило ОСОБА_1 , що розрахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також зазначено, що пунктом 9-1 відповідного Порядку передбачено, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Починаючи з 01 жовтня 2017 року позивачу обчислено пенсію по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, у відповідності до пункту 9-1 Порядку. Право на проведення щорічного перерахунку, відповідно до пункту 9-1 Порядку, буде переглянуто після надходження даних про середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019 рік (а.с. 27).

Колегія суддів звертає увагу, що фактично вимоги позивача зводяться до зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без застосування формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Слід зазначити, що пенсія по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначена позивачу відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Пунктом 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, передбачено, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з пунктом 9-1 вказаного Порядку, за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс х Кзс х Кв/100 %, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках). Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = Зп (мін) х 5) / Зс1, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже постанова Кабінету Міністрів України 23 листопада 2011 року №1210, яка визначає механізм обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнята з метою практичної реалізації норми закону, а саме: частини 3 статті 59 Закону №796-XII, а відтак в частині встановлення формули їй не суперечить.

Відповідно до статті 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Таким чином, в силу наведеної норми Конституції України відповідач зобов`язаний при обчисленні пенсії відповідно до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 23 листопада 2011 року №1210, застосовувати формулу, визначену цим Порядком.

Колегія суддів зазначає, що за змістом пункту 9-1 Порядку п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку №1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей. Незастосування ж вказаної формули при обчисленні пенсії призведе до встановлення єдиного розміру пенсії для всіх пенсіонерів безвідносно до особливостей кожного, що в свою чергу не сприятимете належному та справедливому пенсійному забезпеченню окремо взятого пенсіонера.

Крім того, визнання неконституційним положення частини 3 статті 59 Закону №796-XII в частині словосполучення "дійсної строкової" не призвело до зміни формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку № 1210, за якою здійснюється обчислення пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року №543 положення абзацу першого пункту 9-1 Порядку №1210 приведено лише у відповідність до приписів частини 3 статті 59 Закону №796-XII (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019), а зміни формули, за якою розраховується пенсія, не відбулося.

При цьому, частина 3 статті 59 Закону №796-XII не передбачає обов`язку при розрахунку пенсії застосовувати відсоток втрати працездатності пенсіонера, якому перераховується пенсія.

Проте, такий обов`язок міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 та передбачений саме у формулі, проти застосування якої позивач фактично й заперечує, вимагаючи, при цьому, здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням його відсотку втрати працездатності (70%).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відсутній факт порушення прав та інтересів позивача, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року по справі № 440/846/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі №440/846/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко