Справа № 280/2549/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
14 вересня 2020 року Справа № 280/2549/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни Головного управління Національної гвардії

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни Головного управління Національної гвардії України (далі відповідач), в якому позивач просить :

- визнати дії відповідача про відмову у наданні учасника бойових дій позивачу у період з 16.02.2017 по 19.04.2017 протиправними;

- скасувати рішення відповідача від 19.09.2019;

- зобов`язати відповідача надати позивачу статусу учасника бойових дій за участь в АТО в період з 16.02.2017 по 19.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29.05.2019 позивача позбавлено статусу учасника бойових дій відповідно до протоколу №8 від 29.05.2019 на підставі п.8-1 Порядку від 20.08.2014 №413. Статус учасника бойових дій надано за участь у антитерористичній операції з 12.08.2014 по 25.09.2014. Крім того в період з 16.02.2017 по 19.04.2017 позивач брав участь у антитерористичній операції та у зв`язку з чим він 19.08.2019 звернувся до відповідача з заявою про надання статусу учасника бойових дій, однак відповідачем відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій за участь у АТО в період з 16.02.2017 по 19.04.2017, оскільки наявний вирок Енергодарського міського районного суду Запорізької області від 16.04.2019 у справі №316/2012/17, яким позивача визнано винним у тяжкому злочині відповідно ч.1 ст.263 КК України. Вважає таку відмову протиправною, оскільки йому надано статус учасника бойових дій за участь у АТО в період з 16.02.2017 по 19.04.2017 та в цей період він не скоїв злочин і його не було засуджено. У зв`язку із чим позивач просить позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у поданому до суду відзиві (вх. №25474 від 02.06.2020) зазначивши, що відповідачем прийнято рішення, яке оформлено протоколом від 19.09.2019 №13. Позивачу вже надавався статус учасника бойових дій, але у зв`язку з тим, що вироком Енергодарського міського суду Запорізької області 16.04.2019 у справі № 316/2012/17, який набрав законної сили, позивача було визнано винним у вчиненні під час участі в антитерористичній операції тяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України, його було позбавлено статусу учасника бойових дій на підставі абзацу другого пункту 8-1 Порядку № 413. Вважає, що комісією прийнято обґрунтоване та законне рішення, щодо відмови у наданні учаснику бойових дій та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачу надано статус учасника бойових дій за участь у антитерористичній операції з 12.08.2014 по 25.09.2104 у м. Слов`янськ Донецької області.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.04.2019 у справі №316/2012/17 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням військового звання «прапорщик». На підставі ст.75 КК України звільнено позивача від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком два роки. Вирок набрав законної сили 17.05.2019.

29.05.2019 відповідно до витягу з протоколу від 29.05.2019 № 8, рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України позивача позбавлено статусу учасника бойових дій, згідно п.8-1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Так, на підставі наказу командира НОМЕР_1 від 16.02.2017 №38 дск прапорщик ОСОБА_1 в період з 16.02.2017 по 19.04.2017 брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Слов`янськ Донецької області. Вказані обставини підтверджуються довідкою ВЧ НОМЕР_2 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 04.12.2017 №16 (а.с.7).

19.08.2019 року позивач звернувся до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України із заявою про надання статусу учасника бойових дій, колишньому прапорщику, старшому інструктору (снайпер) групи вогневої підтримки взводу спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , статус учасника бойових дій, у зв`язку з тим що брав участь у період з 16.02.2017 по 19.04.2017 року у Антитерористичній операції у м. Слов`янськ Донецької області.

З витягу з протоколу №13 від 19.09.2019 вбачається, що позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.04.2019 року у справі № 316/2012/17, який набрав законної сили, його визнано винним у вчиненні під час участі в антитерористичній операції в період з 12.08.2014 по 25.09.2014 тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Питання встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій за участь в АТО в період з 16.02.2017 по 19.04.2017, розглянути після погашення судимості згідно п. 8 ст.89 КК України (а.с.8).

Не погоджуючись із відмовою та вважаючи дії відповідача протиправними оскільки в період 16.02.2017 по 19.04.2017 він не скоїв злочин та його не було засуджено, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон України №3551-ХІІ).

Статтею 5 Закону України №3551-ХІІ встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону України №3551-ХІІ, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та категорії таких осіб визначає Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Підпунктом 2-1 Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Відповідно до п. 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є, зокрема, документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно п. 5 Порядку рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія);

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Для надання статусу учасника бойових дій: особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади (ч. 1 пункту 6 Порядку).

Відповідно до п. 8 Порядку у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Пунктом 8-1 Порядку встановлено, що комісія або міжвідомча комісія позбавляє статусу учасника бойових дій у разі:

наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях;

виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення або подання недостовірних даних про особу;

подання особою заяви про позбавлення її статусу учасника бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій є вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.04.2019 у справі № 316/2012/17, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України (а.с.8).

Так, комісією в протоколі №13 від 19.09.2019 зазначено, що питання встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій за участь в АТО в період з 16.02.2017 по 19.04.2017, розглянути після погашення судимості згідно п.8 ст.89 КК України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 Кримінального кодексу України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

За приписами ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, факт вчинення позивачем діянь, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджено та є обов`язковим для врахування адміністративним судом.

Беручи до уваги, що позивачем в період участі в антитерористичній операції вчинено тяжкий умисний злочин, та враховуючи наявність обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, за його скоєння цього злочину і те, що судимість не є погашеною у розумінні п. 8 ч.1 ст.89 Кримінального кодексу України, комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни Головного управління Національної гвардії щодо надання статусу учасника бойових дій відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій правомірно, рішення є обґрунтованим та відповідає положенням Порядку № 413, підстави для скасування рішення відсутні, а тому заявлені позивачем вимоги в частині скасування цього рішення не підлягають задоволенню. Суд не приймає посилання позивача на факт того, що у період з 16.02.2017 по 19.04.2017 він не скоїв злочин та його не було засуджено, оскільки приписи п. 8-1 Порядку зазначають у якості підстави для позбавлення статусу учасника бойових дій лише факт наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, без застереження щодо періоду такої участі.

Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення Комісії, через що також не підлягають задоволенню.

Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в повній мірі доведено, що оскаржуване рішення прийнято ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі ст.139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем під час звернення до суду з цією позовною заявою, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни Головного управління Національної гвардії (03151, м.Київ, вул. Народного ополчення, 9-А, 8) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова