Справа № 140/12342/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12342/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.08.2020 за № 3-5664/15-20-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5368 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0468, та зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0468 (землі запасу сільськогосподарського призначення).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.09.2020 представник позивача - адвокат Муха В.І. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява обґрунтована, зокрема, тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області видано наказ № 3-3659/15-20-СГ від 09.04.2020, яким надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо земельної ділянки, площею 1,5368 га, ОСОБА_2 , що є беззаперечним доказом вчинення відповідачем дій, спрямованих на позбавлення позивача права на відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства. В даний час вказана особа із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5368 га, кадастровий номер :05:002:0468 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, не зверталася.

Проте, такі дії відповідача, як затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність іншій особі зазначеної земельної ділянки, можуть ускладнити виконання рішення суду, оскільки за наслідком таких дій земельна ділянка перейде у власність іншої особи. Разом з тим, у разі прийняття судом рішення на користь позивача, такі дії відповідача можуть утруднити реєстрацію права власності на земельну ділянку за позивачем на підставі прийнятого рішення, оскільки таке право знов потребуватиме захисту шляхом подання позову до осіб, який ймовірно буде передано право на земельну ділянку чи окремі її частини.

Заявник просить забезпечити позов, а саме:

заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання у користування для всіх потреб, оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельної ділянки загальною площею 1,5368 га, кадастровий номер :05:002:0468, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення;

заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру у Ковельському районі та місті Ковелі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вчиняти будь-які дії у Державному земельному кадастрі, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об`єднання, скасування державної реєстрації, скасування кадастрового номеру земельної ділянки загальною площею 1,5368 га, кадастровий номер :05:002:0468, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення;

заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав за іншими особами щодо земельної ділянки загальною площею 1,5368 га, кадастровий номер :05:002:0468, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи, у дводенний строк з дня її надходження.

Заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Згідно із частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19, та враховуються при вирішенні даної заяви.

Суд також звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог. При цьому, вирішуючи відповідну заяву про забезпечення позову суд має встановити, у чому саме полягає реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та чим саме може бути завдано шкоди правам та інтересам позивача без вжиття таких заходів.

На думку суду, мотиви, наведені представником позивача у заяві про забезпечення позову, не є підставами для забезпечення позову, визначеними пунктом 2 частини другої статті 151 КАС України, оскільки такі мотиви не свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання, внаслідок невжиття таких заходів, обставин, які б переважали пов`язані із цим наслідки, й можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд звертає увагу, що згідно із наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3659/15-20-СГ від 09.04.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_2 надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району, орієнтовний розмір 1,5368 га.

При цьому, будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 такий проект розробив, подав його на погодження та затвердження, суду не надано, тому доводи заявника про можливу передачу у власність спірної земельної ділянки іншій особі, зокрема ОСОБА_3 , є припущеннями. Крім того, суд враховує, що саме після прийняття вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3659/15-20-СГ від 09.04.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», іншим наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-4422/15-20-СГ від 07.05.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» уже позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району, орієнтовний розмір 2,00 га.

Стосовно наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Разом з тим, наведені у позовній заяві обставини не дозволяють однозначно й беззаперечно стверджувати про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу від 20.08.2020 № 3-5664/15-20-СГ, а відтак і про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 151 КАС України. При цьому, правомірність оскаржуваного наказу входить до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

За загальним правилом позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії саме відповідачу. Разом з тим, пунктом 4 частини першої статті 151 КАС України передбачено можливість забезпечення позову шляхом встановлення заборони іншим особам вчиняти певні дії, але лише ті, що стосуються предмета спору.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити шляхом заборони вчиняти дії іншим особам (державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), не є такими заходами у розумінні пункту 4 частини першої статті 151 КАС України, позаяк заявник просить заборонити вчиняти дії, які не стосуються предмета спору. На думку суду, обраний заявником захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, враховуючи також значне коло осіб, щодо яких заявник просить встановити заборону вчиняти дії, не може бути визнаний судом прийнятним та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Отже, з поданої заяви про забезпечення позову, позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії належить відмовити.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М.Валюх