Справа № 606/1625/20
Суддя: Ромазан Л. С.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1625/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Ромазан Л.С.

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2918205 від 03.08.2020 року та закриття провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за те, що він 03.08.2020 року о 8 год. 05 хв. в місті Тернополі по вулиці Князя Острозького, 36, керуючи транспортним засобом марки «BMV - 525» номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, які наближалися до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив п.18.1 ПДР України. Позивач вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки вказана норма закону передбачає відповідальність за порушення проїзду пішохідних переходів (чого не відбулося) та за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах (чого також не було, бо пішохід не переходив проїжджу частину), а тому він не міг надавати йому перевагу в русі. Тобто, пішохід не перебував у безпосередній близькості до його автомобіля, щоб було ненадання переваги в русі. Пішохід стояв на протилежній частині дороги та невідомо, чи збирався її перетинати взагалі. Крім цього, інспектором не було опитано пішохода, якому відповідно до постанови ніби-то було створено перешкоду чи небезпеку, не вказано його прізвище, ім`я, та батькові, місце проживання, та відсутні посилання на інші фактичні дані, які прямо передбачені диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, з якого вбачається, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою. Просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини.

Постановою інспектора 1 батальйону роти №1 УПП в Тернопільській області лейтенанта поліції Адам`яка С.С.від 03.08.2020 року серії ЕАМ № 2918205 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.08.2020 року о 8 год. 05 хв. в місті Тернопіль по вулиці Князя Острозького, 36, керуючи транспортним засобом марки «BMV - 525» номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, які наближалися до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив п.18.1 ПДР України.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплив, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п.18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, відповідачем долучено диск із фрагментами відеозаписів з нагрудного відео реєстратора поліцейського (відеозапис ВО- 00061).

Проте, оглянувши відеозапис, судом встановлено, що факт непропуску позивачем пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, зафіксовано не було. Пояснень свідків (пішоходів чи інших учасників дорожнього руху) чи будь-яких інших доказів порушення ОСОБА_1 п.18.1 ПДР України відповідачем не надано, а отже належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відсутні.

Вказані обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно з ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2918205 від 03.08.2020 року слід скасувати та закрити провадження у справі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, суд вказує на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з дублікату квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер 0.0..1 від 03.08.2020 року, позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 420.40 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відшкодувати позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, ст. 9, 72-77, 242, 244-46, 257,271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2918205 від 03.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. скасувати, а справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір у розмірі 420.40 грн. (дублікат квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер 0.0..1 від 03.08.2020 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя