Справа № 480/3571/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа № 480/3571/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за вищевказаним позовом. Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної іпотечної установи щодо не розгляду заяви від 16.12.2019 та зобов`язати Державну іпотечну установу розглянути заяву від 16.12.2019 та надати письмову відповідь по суті звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою, яку відповідач не розглянув, взагалі не надав жодної відповіді, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач відзиву на позов не надав, письмових пояснень що суті спору не висловив.

Ухвалою від 17.06.2020 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду від 17.09.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача щодо закриття провадження у справі.

При вирішенні справи по суті, суд враховував граничні строки реалізації сторонами справи процесуальних прав під час дії карантину, встановлені Кабінетом Міністрів України, зокрема щодо строків надання сторонами по справі заяв по суті спору. Від позивача чи відповідача будь-яких додаткових клопотань чи додаткових пояснень суду надано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся із заявою від 16.12.2019 до відповідача. Заяву було надіслано поштовим зв`язком та отримано відповідачем 20.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На вказану заяву відповідач жодної відповіді не надав, заяву взагалі не розглянув. Судом витребовувалися у відповідача докази розгляду заяви позивача від 16.12.2019 та направлення відповіді на адресу позивача ухвалою суду від 17.06.2020, але вимоги суду відповідачем не виконані, докази такі не надані, письмових пояснень з цього питання не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

За ч. 2 ст. 5 Закону звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Таким чином вищевказаний закон визначає вичерпний перелік суб`єктів звернення, а саме правом звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб наділені громадяни України та в передбачених законом випадках - особи, які не є громадянами України, тобто фізичні особи.

Як вбачається із Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Організаційно-правова форма відповідача є "ДЕРЖАВНА ОРГАНІЗАЦІЯ (УСТАНОВА, ЗАКЛАД)», Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі є «Міністерство фінансів України», Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім`я, по батькові за наявності), країна громадянства, місце проживання, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа - є «КАБІНЕТ МІНІСТРІВ УКРАЇНИ».

Як зазначає відповідач, майно є державною власністю і закріплюється за установою на праві господарського відання.

Із копії заяви від 16.12.2019 вбачається, що до відповідача звернулася фізична особа щодо майна державної форми власності, придбані відповідачем, і яке знаходиться у користуванні фізичної особи, про що свідчить рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради від 16.12.2009 №330.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону (в тому числі: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 1, 2 ст. 19).

Таким чином фізична особа реалізовуючи право на доступ до публічної інформації, звертається до відповідача - розпорядника інформації, саме із запитом про отримання публічної інформації щодо можливого вчинення дії відповідача відносно майна, яке є державним, але у його користуванні.

При цьому, за ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (в редакції чинній на час звернення позивача) не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

З огляду на те, що у своєму запиті позивач просив повідомити про розпорядження державним майном, така інформація є публічною і доступ до неї не може бути обмеженим.

Крім того, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Регулюються Законом України « Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 18 зазначеного Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги, вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг викладені у ст. 19 зазначеного Закону.

Відповідно до ст.15 Закону України „Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 3 статті 15 Закону України „Про звернення громадян" встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України „Про звернення громадян" рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону України „Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

В даному випадку, відповідач взагалі не відреагував на заяву позивача, не розглянув та не надав жодної відповіді на заяву щодо державного майна, яке позивачу надано у користування.

Враховуючи те, що відсутні докази того, що заява позивача від 16.12.2019 взагалі розглянута відповідача та надана будь-яка відповідь позивачу, суд визнає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної іпотечної установи щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.12.2019.

Зобов`язати Державну іпотечну установу розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2019 та надати письмову відповідь на заяву позивача від 16.12.2019.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2020

Суддя С.М. Гелета