Справа № 215/4770/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року Справа № 215/4770/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2020 року надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні права на попередження за можливістю страждань і болю, на медичні профілактичні заходи, у невизначеності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиції, визначеної ст. 49 Конституції України, ч.1 ст.3, п.7 ст.4, ст.6, п. «а», «б» ст.10, ст.ст. 31, 32, 42, ч.1 ст.43, ст.53, п. «а» ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та постановити окрему ухвалу згідно ст.249 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у непідкоренні ч.1, 3 ст.49 Конституції України, ч.4 ст.4, п. «д» ч.1 ст.6, ч.1 ст.38, ч.3 ст.39, ч.3 ст.43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідно до звернення ОСОБА_1 від 10.08.2020 року вх.№ С-350;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у неприйнятті після розгляду заяви від 10.08.2020 року вх.№ С-350 рішення, постанови, тобто правового акту;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

З урахуванням положень ч. 6 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, адміністративна справа є справою незначної складності та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі немає.

Крім того, разом з позовом позивач надав суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому позивач просить суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження бездіяльності відповідача, яка виявилась у порушенні правового порядку розгляду його заяви (запиту) від 10.08.2020 року вх. № С-350.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цього, суд зазначає, що з матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Стосовно вимоги позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції за його участю, яку призначити до проведення у Тернівському районному суді м. Кривого Рогу, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 12 та п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, справами незначної складності є справи щодо, зокрема, оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо, зокрема, оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 195 КАС України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

З урахування цього, суд зазначає, що принцип змагальності сторін під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, учасники справи реалізують, обґрунтовуючи свої доводи чи заперечення, та можуть подавати до суду заяви по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Тобто, суд враховуючи предмет спору в цій адміністративній справі, зазначає, що справи, визначені п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, розглядаються судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Тому, необхідності у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції у суду немає.

Такий само висновок зробив і Верховний Суд в рішенні від 04.02.2019 року, справа № 240/5401/18 адміністративне провадження № Пз/9901/58/18, а саме, в пункті 9 вказаного рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 04.10.2010 року у справі «Меньшакова проти України (заява № 377/02) зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic), заява № 46129/99, п. 46, ЕСПЛ 2002-ІХ).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Також, разом з позовом ОСОБА_1 надав суду клопотання про витребування доказів, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Приписами ч. 3 ст. 80 КАС України визначено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 6 ст. 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

З урахування викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про витребування доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відкрити провадження у справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувати докази.

Керуючись статтями 12, 72, 77, 80, 121, 122, 171, 195, 257, 260, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження адміністративну справу № 215/4770/20 та відкрити провадження в цій справі.

Призначити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Лозицькою І.О.

Заяву позивача про витребування доказів у справі задовольнити.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, в тому числі витребувати у виконавчого комітету Криворізької міської ради такі документи, а за їх відсутності зазначити причини неможливості їх подання:

- рішення, постанову, тобто правові акти, якими керувалися при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10.08.2020 року за вх. № С-350;

- підтвердження отримання ОСОБА_1 правових актів щодо заяви ОСОБА_1 від 10.08.2020 року за вх. № С-350;

- відомості про вихідний номер та дату направлення ОСОБА_1 повідомлення про день, час та місце розгляду заяви від 10.08.2020 року за вх. № С-350 та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання;

- документ, де зазначено особу, час, день, місце, де розглядалася заява ОСОБА_1 від 10.08.2020 року за вх. № С-350;

- копію заяви від 10.08.2020 року за вх. № С-350;

- рішення, постанову, тобто правовий акт, який був прийнятий після розгляду заяви від 10.08.2020 року за вх. № С-350.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи та надати до суду докази такого направлення (надання).

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи та надати до суду докази такого направлення (надання).

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://adm.dp.court.gov.ua.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька