Справа № 140/12343/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12343/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Мухи Василя Івановича про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.08.2020 за №З-5665/15-20СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0467, та зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі позивачу для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0467 (землі запасу сільськогосподарського призначення).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.09.2020 представником позивача адвокатом Мухою В.І. подано заяву про забезпечення даного адміністративного позову шляхом:

заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання у користування для всіх потреб, оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0467, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення;

заборони державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру у Ковельському районі та місті Ковелі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вчиняти будь-які дії у Державному земельному кадастрі, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об`єднання, скасування державної реєстрації, скасування кадастрового номеру земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0467, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення;

заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав за іншими особами щодо земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0467, землі запасу, яка знаходиться на території Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову представник позивача зазначає про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до набрання чинності рішенням у справі внаслідок, зокрема того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області видано наказ №З-3647/15-20-СГ від 09.04.2020, яким надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо земельної ділянки, площею 2,000 га, ОСОБА_2 , що є беззаперечним доказом вчинення відповідачем дій, спрямованих на позбавлення позивача права на відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства. В даний час вказана особа із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, кадастровий номер :05:002:0467 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району Волинської області, не зверталася.

Проте, такі дії відповідача, як затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність іншій особі зазначеної земельної ділянки, можуть ускладнити виконання рішення суду, оскільки за наслідком таких дій земельна ділянка перейде у власність іншої особи. Разом з тим, у разі прийняття судом рішення на користь позивача, такі дії відповідача можуть утруднити реєстрацію права власності на земельну ділянку за позивачем на підставі прийнятого рішення, оскільки таке право знову потребуватиме захисту шляхом подання позову до осіб, яким ймовірно буде передано право на земельну ділянку чи окремі її частини.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи аргументи, викладені у заяві представника позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з таких мотивів і підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, повинні бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Суд також звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог. При цьому, вирішуючи відповідну заяву про забезпечення позову суд має встановити, у чому саме полягає реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та чим саме може бути завдано шкоди правам та інтересам позивача без вжиття таких заходів.

Разом з тим, заява про забезпечення адміністративного позову повинна бути вмотивована та обґрунтована доказами, поданими на підтвердження доводів за цією заявою.

Як свідчать матеріали справи, згідно із наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №З-3647/15-20-СГ від 09.04.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_2 надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району, орієнтовний розмір 2,000 га.

При цьому, будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 такий проект розробила, подала його на погодження та затвердження, суду не надано, тому доводи заявника про можливу передачу у власність спірної земельної ділянки іншій особі, зокрема ОСОБА_2 , є необгрунтованими.

Крім того, суд враховує, що позивачу ОСОБА_1 наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №З-4454/15-20-СГ від 08.05.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Старокошарівської сільської ради (Люблинецька територіальна громада) Ковельського району, орієнтовний розмір 2,00 га, тобто дозвіл на розроблення проекту землеустрою наданий позивачу після прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №З-3647/15-20-СГ від 09.04.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 .

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розпоряджатися земельною ділянкою (кадастровий номер :05:002:0467), представник позивача не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідачем чи іншими особами вживаються заходи щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, та не обґрунтував того, що такі заходи ускладнять або унеможливлять виконання відповідачем судового рішення у разі задоволення позову.

Заява про забезпечення позову не містить належних обґрунтувань того, що захист прав та інтересів позивача шляхом визнання судом протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинської області від 20.08.2020 за №З-5665/15-20СГ стане неможливим без вжиття заявлених заходів забезпечення позову або для відновлення прав та інтересів позивача треба буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, наведені у позовній заяві обставини не дозволяють однозначно й беззаперечно стверджувати про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу від 20.08.2020 №З-5664/15-20-СГ, а відтак і про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 151 КАС України. При цьому, правомірність оскаржуваного наказу входить до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

За загальним правилом позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії саме відповідачу.

Разом з тим, пунктом 4 частини першої статті 151 КАС України передбачено можливість забезпечення позову шляхом встановлення заборони іншим особам вчиняти певні дії, але лише ті, що стосуються предмета спору.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити шляхом заборони вчиняти дії іншим особам (державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), не є такими заходами у розумінні пункту 4 частини першої статті 151 КАС України, оскільки заявник просить заборонити вчиняти дії, які не стосуються предмета спору.

Відтак, обраний заявником захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, враховуючи також значне коло осіб, щодо яких заявник просить встановити заборону вчиняти дії, не може бути визнаний судом прийнятним та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Отже, з поданої заяви про забезпечення позову, позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії належить відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Мухи Василя Івановича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій