Справа № 460/3909/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2020 року м. Рівне №460/3909/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді С.А. Борискін за участю секретаря судового засідання В.В. Бардабуш та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник представник Лавренчук Т.В.,

відповідача: представники представники Форет М.С., Боровик Т.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 25.02.2020, № від 30.03.2020 та № від 16.04.2020.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків трьох актів позапланових перевірок з питань достовірності відображення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість задекларованого на рахунок платника у банку, в декларації з податку на додану вартість: від 29.01.2020 за №156/17-00-33-04/ НОМЕР_1 , від 04.03.2020 за №488/17-00-33-04/ НОМЕР_1 , від 30.03.2020 за №636/17-00-33-04/ НОМЕР_1 . Наголошує на тому, що висновки, викладені у таких актах перевірок суперечать п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), стверджує, що позивачем не допущено порушення вимог податкового законодавства, що регулює питання відшкодування податку на додану вартість, а тому оскаржувані ППР є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що в ході проведених позапланових перевірок контролюючим органом встановлено, що при поданні позивачем до контролюючого органу податкової декларації за листопад 2019 року з декларуванням бюджетного відшкодування cуми податку на додану вартість (далі - ПДВ) на рахунок у банку, придбані основні засоби - обладнання для кліткового утримання і вирощування курей-несучок не були введені платником податків в експлуатацію, а під час наступних перевірок не було встановлено факту отримання доходів від використання вищевказаного обладнання, а також неможливо було встановити (підтвердити) період настання економічного ефекту від здійснення такої діяльності або його відсутність. Наголошує на тому, що пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України встановлює, що розумна економічна (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності, а економічним ефектом діяльності суб`єкта господарювання є результативність економічної діяльності, реалізації економічних програм та заходів, що характеризуються відношенням отриманого економічного ефекту (результату) до витрат ресурсів, які зумовили отримання цього результату. У зв`язку із вказаним, вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними і просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т.1 а.с.145-148).

Ухвалою суду від 03.06.2020 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.07.2020 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 13.08.2020.

Судове засідання 13.08.2020 відкладено на 07.09.2020, у зв`язку з тим, що суд визнав причини неприбуття представника сторони відповідача поважними.

07.09.2020 у судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги з наведених у позові підстав. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибули представники відповідача, які заперечили проти позовних вимог з наведених у відзиві підстав. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань достовірності відображення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року, за результатами якої складено Акт від 29.01.2020 №156/17-00-33-04/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.17-28; далі - Акт перевірки від 29.01.2020), яким встановлено порушення платником податків п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України.

На підставі Акта перевірки від 29.01.2020 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2020, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на рахунок платника у банку в сумі 300 000грн. за період листопад 2019 року (т.1 а.с.9).

За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку рішенням Державної податкової служби України від 19.05.2020 №16583/6/99-00-08-05-04-06 таке податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення (т.1 а.с.12-16).

Не погоджуючись з ППР № від 25.02.2020, позивач звернувся до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення, на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Стаття 200 розділу ПК України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

За положеннями пункту 200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, відповідно до пункту 200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 ст.200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Тобто сума від`ємного значення ПДВ набуває статусу суми заявленої до бюджетного відшкодування у разі подання платником податків контролюючому органу заяви про таке бюджетне відшкодування.

При цьому за визначенням підпункту 14.1.18 пункту 14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

17.12.2019 позивачем було подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2019 року, що підтверджується квитанцію №2 від 18.12.2019; довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) за листопад 2019 року; розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5). Вказані документи прийнято та перевірено податковим органом (т.1 а.с.71-80).

У вказаній податкової звітності позивачем задекларовано:

від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 податкової декларації з ПДВ) - 1076809грн.;

сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 податкової декларації з ПДВ) складає - 300000грн.;

фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України (значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2) - 300000грн. (рядок 2 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року);

сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період) складає - 300000грн. (рядок 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року).

При цьому у таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року позивачем розшифровано від`ємне значення з ПДВ, фактично сплачене у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у розмірі 300000,00грн. і значення даної графи враховано позивачем при розрахунку суми бюджетного відшкодування за листопад 2019 року (рядки 2 та 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року, що кореспондує рядку 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року).

Як слідує з Акта перевірки від 29.01.2020 податковим органом було встановлено, що позивачем в ході перевірки було надано контракти, договори, видаткові та податкові накладні, банківські виписки, платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги) та інші документи (пункт 2.5.); фактичними видами діяльності позивача є код ВЕД 01.47 розведення свійської птиці (основна), код ВЕД 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, код ВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, код ВЕД 46.23 оптова торгівля живими тваринами (пункт 2.9); аналізом відображених показників даних податкової звітності з податку на додану вартість від 18.12.2019 року № не встановлено відхилення (пункт 3.1.); причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за листопад 2019 року є ввезення товарів на митну територію України, а саме: придбання у нерезидента необоротних активів - обладнання кліткового утримання і вирощування курей-несучок (пункти 3.3. та 3.3.2).

Суд констатує, що відповідно до витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №27300649, сформованого 27.11.2019, загальна сума податку, сплаченого платником податку безпосередньо або через уповноважену особу під час ввезення товарів на митну територію України складає 1003827,15грн. за документом UA204070/2019/022917. Вказане підтверджується і відповідачем на сторінці 7 Акта перевірки від 29.01.2020 (пункт 3.3).

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи податковий кредит листопада 2019 року було сформовано позивачем за рахунок придбання на підставі Контракту №1025, укладеного 26.06.2019 з фірмою HellmannPoultryGmbH&Co. KG (Німеччина) обладнання кліткового для утримання і вирощування курей-несучок, ввезення його на митну територію України та розмитнення за митною декларацією UA204070/2019/022917 від 20.11.2019 (т.1 а.с.104-110; 111).

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1003827,15грн. у зв`язку із придбанням та ввезенням на митну територію України обладнання, які підтверджені митною декларацією UA204070/2019/022917 від 20.11.2019.

В обґрунтування підставності прийняття ППР № від 25.02.2020 контролюючий орган зазначає, що при поданні позивачем податковому органу декларації з ПЛВ за листопад 2019 року з декларуванням відшкодування сум ПДВ на рахунок у банку, придбані основні засоби - обладнання для кліткового утримання і вирощування курей-несучок не були введені платником в експлуатацію, адже станом на 30.11.2019 таке обладнання не було встановлено та не використовувалося в господарській діяльності платника, що на думку контролюючого органу свідчить про відсутність економічного ефекту від такої діяльності суб`єкта господарювання.

З приводу зазначеного слід врахувати наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Зі змісту підпункту 14.1.231 пункту 14.1 ст.14 ПК України вбачається, що розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. При цьому не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Таким чином, визначальною ознакою господарської діяльності є наявність мети з отримання прибутку, а збитковість операції може бути обумовлена комерційним ризиком.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Така правова позиція висловлювалася Верховним Судом у постановах від 12.05.2020 у справі №0870/6956/12, від 15.01.2020 у справі №826/10855/16, від 18.12.2019 у справі №2а-1670/7454/12, від 11.06.2019 у справі №803/295/18, від 11.06.2019 у справі №803/295/18.

Як вбачається з матеріалів справи позивач придбавав обладнання кліткове для утримання і вирощування курей-несучок в межах свого основного виду господарської діяльності (розведення свійської птиці) і з однозначним наміром (спрямованістю) на отримання позитивного економічного ефекту (ділової мети). Зокрема, в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про намір та факт подальшого використання позивачем такого обладнання шляхом розміщення у ньому підрощеного молодняку курей-несучок фінального гібриду кросу "Хай-Лайн".

Податковим органом не надано жодних доказів відсутності у позивача наміру одержати економічний ефект у результаті його господарської діяльності.

В контексті наведених вище норм законодавства та досліджених документів, судом встановлено, що господарська операція позивача була здійснена в межах його господарської діяльності, позивач переслідував ділову мету при її здійсненні та поніс зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених таким правочином.

На підставі викладеного, суд критично оцінює та відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у позивача ділової мети у зв`язку із придбанням у фірми HellmannPoultryGmbH&Co. KG (Німеччина) обладнання кліткового для утримання і вирощування курей-несучок.

Таким чином, суд констатує, що висновки податкового органу про допущення позивачем порушення п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України та відмову у зв`язку із цим у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника податку у банку по податковій декларації за листопад 2019 року на суму 300 000 грн. є безпідставними, а отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2020 є протиправним та підлягає до скасування.

Також судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань достовірності відображення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року, за результатами якої складено Акт від 04.03.2020 №488/17-00-33-04/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.35-46; далі - Акт перевірки від 04.03.2020), яким встановлено порушення платником податків п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України.

На підставі Акта перевірки від 04.03.2020 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2020, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на рахунок платника у банку в сумі 300 000грн. за період грудень 2019 року (т.1 а.с.10).

За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку рішенням Державної податкової служби України від 19.05.2020 №16583/6/99-00-08-05-04-06 таке податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Не погоджуючись з ППР № від 30.03.2020, позивач звернувся до суду.

17.01.2020 позивачем було подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року, що підтверджується квитанцію №2 від 19.01.2020; довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) за грудень 2019 року; розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5). Вказані документи прийнято та перевірено податковим органом (т.1 а.с.81-90).

У вказаній податкової звітності позивачем задекларовано:

від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 податкової декларації з ПДВ) - 862926грн.;

сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 податкової декларації з ПДВ) складає - 300000грн.;

фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України (значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2) - 300000грн. (рядок 2 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року);

сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період) складає - 300000грн. (рядок 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року).

При цьому у таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року позивачем розшифровано від`ємне значення з ПДВ, фактично сплачене у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у розмірі 300000,00грн. і значення даної графи враховано позивачем при розрахунку суми бюджетного відшкодування за грудень 2019 року (рядки 2 та 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року, що кореспондує рядку 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за грудень 2019 року).

Як слідує з Акта перевірки від 04.03.2020 податковим органом було встановлено, що позивачем в ході перевірки було надано контракти, договори, видаткові та податкові накладні, банківські виписки, платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги) та інші документи (пункт 2.5.); фактичними видами діяльності позивача є код ВЕД 01.47 розведення свійської птиці (основна), код ВЕД 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, код ВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, код ВЕД 46.23 оптова торгівля живими тваринами (пункт 2.9); аналізом відображених показників даних податкової звітності з податку на додану вартість від 19.01.2020 року № не встановлено відхилення (пункт 3.1.); причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2019 року є ввезення товарів на митну територію України. а саме придбання у нерезидента необоротних активів - обладнання кліткового утримання і вирощування курей-несучок (пункти 3.3. та 3.16).

З матеріалів справи вбачається і відповідачем не заперечується факт оплати позивачем грошовими коштами до Державного бюджету України суми податку на додану вартість в розмірі 1003827,15грн., у зв`язку із ввезенням на митну територію України за митою декларацією UA204070/2019/022917 обладнання кліткового для утримання і вирощування курей-несучок, придбаного за Контрактом №1025 від 26.06.2019 у фірми HellmannPoultryGmbH&Co. KG (Німеччина), про що судом було зазначено вище.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлена до бюджетного відшкодування сума за грудень 2019 року пов`язана з виникненням від`ємного значення ПДВ у звітному (податковому) періоді - листопад 2019 року.

Таким чином, при оцінці правомірності рішення відповідача щодо відмови у бюджетному відшкодуванні за грудень 2019 року враховуються встановлені судом в ході розгляду даної справи правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 1003827,15грн., у зв`язку із придбанням та ввезенням на митну територію України обладнання, які підтверджені митною декларацією UA204070/2019/022917 від 20.11.2019, наявність на час перевірки виконаних робіт по монтажу позивачем кліткового обладнання по вирощуванню курей-несучок згідно контракту №1025 від 26.06.2019, на підтвердження чого було складено акт приймання-передачі виконаних робіт від 16.12.2019, а також встановлену наявність у позивача ділової мети, пов`язаної із використанням такого обладнання шляхом розміщення у ньому підрощеного молодняку курей-несучок фінального гібриду кросу "Хай-Лайн".

У контексті наведених вище норм законодавства та досліджених документів, судом встановлено, що висновки податкового органу про допущення позивачем порушення п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України та відмову у зв`язку із цим у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника податку у банку по податковій декларації за грудень 2019 року на суму 300 000 грн. є безпідставними, а отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2020 є протиправним та підлягає до скасування.

Також судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань достовірності відображення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку декларації з податку на додану вартість за січень 2020 року, за результатами якої складено Акт від 30.03.2020 №636/17-00-33-04/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.53-64; далі - Акт перевірки від 30.03.2020), яким встановлено порушення платником податків п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України.

На підставі Акта перевірки від 30.03.2020 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2020, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на рахунок платника у банку в сумі 300 000грн. за період січень 2020 року (т.1 а.с.11).

Не погоджуючись з ППР № від 16.04.2020, позивач звернувся до суду.

19.02.2020 позивачем було подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року, що підтверджується квитанцію №2 від 19.02.2020; довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) за січень 2020 року. Вказані документи прийнято та перевірено податковим органом (т.1 а.с.91-98).

У вказаній податкової звітності позивачем задекларовано:

від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 податкової декларації з ПДВ) - 623209грн.;

сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 податкової декларації з ПДВ) складає - 300000грн.;

фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України (значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2) - 300000грн. (рядок 2 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року);

сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період) складає - 300000грн. (рядок 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року).

При цьому у таблиці 2 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року позивачем розшифровано від`ємне значення з ПДВ, фактично сплачене у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у розмірі 300000,00грн. і значення даної графи враховано позивачем при розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2020 року (рядки 2 та 3 таблиці 1 Додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року, що кореспондує рядку 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року).

Як слідує з Акта перевірки від 30.03.2020 податковим органом було встановлено, що позивачем в ході перевірки було надано контракти, договори, видаткові та податкові накладні, банківські виписки, платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги) та інші документи (пункт 2.5.); фактичними видами діяльності позивача є код ВЕД 01.47 розведення свійської птиці (основна), код ВЕД 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, код ВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, код ВЕД 46.23 оптова торгівля живими тваринами (пункт 2.9); аналізом відображених показників даних податкової звітності з податку на додану вартість від 19.02.2020 року № не встановлено відхилення (пункт 3.1.); причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за січень 2020 року є ввезення товарів на митну територію України. а саме придбання у нерезидента необоротних активів - обладнання кліткового утримання і вирощування курей-несучок (пункти 3.3. та 3.16).

З матеріалів справи вбачається і відповідачем не заперечується факт оплати позивачем грошовими коштами до Державного бюджету України суми податку на додану вартість в розмірі 1003827,15грн., у зв`язку із ввезенням на митну територію України за митою декларацією UA204070/2019/022917 обладнання кліткового для утримання і вирощування курей-несучок, придбаного за Контрактом №1025 від 26.06.2019 у фірми HellmannPoultryGmbH&Co. KG (Німеччина), про що судом було зазначено вище.

Як вбачається з матеріалів справи заявлена до бюджетного відшкодування сума за січень 2020 року пов`язана з виникненням від`ємного значення ПДВ у звітному (податковому) періоді - листопад 2019 року.

Таким чином, при оцінці правомірності рішення відповідача щодо відмови у бюджетному відшкодуванні за січень 2020 року враховуються встановлені судом в ході розгляду даної справи правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 1003827,15 грн. у зв`язку із придбанням та ввезенням на митну територію України обладнання, які підтверджені митною декларацією UA204070/2019/022917 від 20.11.2019, наявність на час перевірки виконаних робіт по монтажу позивачем кліткового обладнання по вирощуванню курей-несучок згідно контракту №1025 від 26.06.2019, на підтвердження чого було складено акт приймання-передачі виконаних робіт від 16.12.2019р., введення обладнання в експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 03.01.2020р. та наказом №2 від 03.01.2020р., а також встановлений факт використання позивачем такого обладнання шляхом розміщення у ньому підрощеного молодняку курей-несучок фінального гібриду кросу "Хай-Лайн", придбаного у ТОВ "ЕКО-КО" за Договором поставки підрощеного молодняку №19 від 22.08.2019 та отриманого позивачем за видатковими накладними від 15.01.2020 №1та від 17.01.2020№2. Вказане підтверджується і відповідачем на сторінці 10 Акта перевірки від 30.03.2020 (пункт 3.17).

В контексті наведених вище норм законодавства та досліджених документів, судом встановлено, що висновки податкового органу про допущення позивачем порушення п.198.2 ст.198, п.199.2 ст.199 та п.200.1 ст.200 ПК України та відмову у зв`язку із цим у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника податку у банку по податковій декларації за січень 2020 року на суму 300 000 грн. є безпідставними, а отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 16.04.2020 є протиправним та підлягає до скасування.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 9000,00 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, сума судового збору підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.8).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області ( вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.02.2020 №.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2020 №.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2020 №.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 9000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 вересня 2020 року.

Суддя С.А. Борискін