Справа № 640/18517/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ № 640/18517/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним рішення відповідача від 01.06.2018, яким позивачу, як уповноваженому власнику, не призначено субсидію з травня 2018 року;

зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу, ОСОБА_1 , як уповноваженому власнику, житлової субсидії з 1 травня 2018 року відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (зі змінами).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, чим порушено його право на соціальні державні гарантії.

Позивач пояснив, що квартиру АДРЕСА_1 отримав у спадщину, яку прийняв у грудні 2013 року, всі платежі за житло платить з 01.01.2014, з 2015 року отримував субсидію, яку припинили надавати з травня 2018 року у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг.

Позивач зазначив, що йому неправомірно нараховано заборгованість по вищевказаній квартирі, яка виникла з 2013 року, оскільки попередній власник житла померла, а він уклав договір з ЖБК « 50 років Жовтня» про надання житлово-комунальних послуг лише з 01.01.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами прощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечував, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії, оскільки за інформацією підприємства - надавача комунальних послуг станом на 01.05.2018 по домогосподарству позивача обліковувалась заборгованість за користування послугою утримання будинку та прибудинкової території і послугою гарячого водопостачання. Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним та просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій викладено його заперечення на доводи відповідача.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2013, виданого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 5-5490.

З жовтня 2015 року позивачу надана житлова субсидія на житлово-комунальні послуги.

Листом від 01.06.2018 №37/02-7671 Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про те, що з травня 2018 року житлова субсидія йому не призначена у зв`язку з тим, що за позивачем обліковується заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та рекомендовано протягом двох місяців з дати реєстрації даного листа документально підтвердити сплату заборгованості або укласти договір про її реструктуризацію та подати нові заяву та декларацію про призначення субсидії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 22.06.2018 про призначення йому субсидії з 01 травня 2018 року у зв`язку з тим, що заборгованість по житлово-комунальним послугам у нього відсутня.

У відповідь на вказану заяву позивача, Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації листом від 07.07.2018 №37/11-9369 відмовлено у призначенні житлової субсидії через наявність заборгованості у позивача станом на 01.05.2018 за користування послугою утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3620,38 грн. і за користування послугою гарячого водопостачання у розмірі 499,72 грн.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні житлової субсидії протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива Кабінетом Міністрів України постановою від 21.10.1995 № 848 затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі - Положення №848).

Згідно пункту 1 це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:

щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг;

щомісячної житлової субсидії на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання);

житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.

Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Згідно із пунктом 2 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Приписами пункту 3 Положення №848 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Відповідно до пункту 22 Положення№ 383, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема: домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг) внаслідок того, що громадянин має заборгованість із сплати обов`язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, встановлену йому під час призначення житлової субсидії і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день припинення надання такої послуги (послуг); громадянин має заборгованість із сплати обов`язкової частки внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, встановлену йому під час призначення житлової субсидії і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день внесення подання об`єднанням.

Надання житлової субсидії у зазначених випадках припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому їх виявлено.

Поновлення надання житлової субсидії протягом сезону її призначення можливе лише у випадках, зазначених в абзацах другому та третьому цього пункту, з місяця, наступного за місяцем, в якому надійшло повідомлення про відновлення надання житлово-комунальної послуги (послуг), сплату заборгованості за житлово-комунальну послугу (послуги), оплату витрат на управління багатоквартирним будинком.

Як вбачається зі змісту листів відповідача від 01.06.2018 та від 07.07.2018 позивачу припинено надання призначеної раніше житлової субсидії у зв`язку з отриманням інформації підприємства - надавача комунальних послуг про те, що станом на 01.05.2018 по домогосподарству позивача обліковувалась заборгованість за користування послугою утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3620,38 грн. і за користування послугою гарячого водопостачання у розмірі 499,72 грн.

Наявність зазначеної заборгованості підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу « 50 років Жовтня» від 09.07.2018 №6, який є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому неправомірно нараховано заборгованість по оплаті наданих житлово-комунальних послуг по вищевказаній квартирі, оскільки цей борг виник протягом 2013 року, коли він не був власником зазначеної квартири. Коли попередній власник житла помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з цього часу і до 01.01.2014 у квартирі ніхто не проживав. Лише після прийняття в спадщину вказаної квартири та оформлення права власності на себе, позивачем укладено договір про надання послуг від 01.01.2014 із Житлово-будівельним кооперативом « 50 років Жовтня» та з цього часу оплачує житлово-комунальні послуги за житло.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вказана заборгованість оскаржена в судому порядку.

Так, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19.02.2019 у цивільній справі №755/17496/18 за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу « 50 років Жовтня» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання ЖБК « 50 років Жовтня» списати з особового рахунку вказану заборгованість, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, яка розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якою позивач не відмовився, а тому зобов`язаний нести витрати по утриманню житла, надання житлово-комунальних послуг та їх оплата не залежить від того чи проживає власник у цій квартирі, чи ні, а тому підстав для скасування та списання зазначеної заборгованість немає.

Крім того, Дніпровський районний суд міста Києва дійшов висновку про те, що, прийнявши спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , успадкувавши також права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент смерті, тому незалежно від часу отримання свідоцтва про право на спадщину (10.12.2013) та здійснення реєстрації права власності на успадковане нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 має належним чином утримувати майно, що належить йому на праві власності. Судом відхилено посилання позивача на відсутність між ним та відповідачем договірних відносин протягом 2013 року, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 23.05.2019 залишено без змін рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19.02.2019 у цивільній справі №755/17496/18.

Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 01.07.2019 по вказаній цивільній справі відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані вище судові рішення.

Відтак, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19.02.2019 у справі №755/17496/18 в порядку 273 ЦПК України набрало законної сили.

Таким чином, у відповідності до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що обставини, встановлені рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/17496/18, яке набрало законної сили, є преюдиційними для вирішення даної справи та беруться судом до уваги.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства припинено позивачу надання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, про що повідомлено листом від 01.06.2018, що також відповідає вимогам Положення №848.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації неодноразово пропонувалось позивачу, у зв`язку з поновленням отримання субсидії, сплатити наявну заборгованість або укласти договір про її реструктуризацію.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач звертався до Житлово-будівельного кооперативу « 50 років Жовтня» щодо укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано належних доказів відсутності заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг з гарячого водопостачання і утримання будинку та прибудинкової території, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні субсидії з травня 2018 року, викладене листом від 01.06.2018.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не надано достатньо належних, допустимих і достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко