Справа № 528/750/20
Суддя: Вітківський М. О.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/750/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18.09.2020 м. Гребінка

14 вересня 2020 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.,

за участі представника позивача Кулікова С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи та з фіксацією технічними засобами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ в особі інспектора капрала поліції батальйону кінної роти УПП у Київській області Демченка Валерія Леонідовича про скасування постанови ЕАМ № 2887043 від 28.07.2020 року про накладення штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

06 серпня 2020 року представник позивача адвокат Куліков С.Ю. звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову відповідача серія ЕАМ № 2887043 від 28.07.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу за ч.1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.07.2020 року близько 9-20 год. ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_1 , безпідставно зупинено інспектором бат. кінної роти Управління патрульної поліції в м. Києва капралом поліції Демченком В.Л., який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2887043 від 28 липня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач в порушення п.12.4 ПДР України ніби рухався зі швидкістю 81 км/год. в населеному пункту, чим перевищив встановлені обмеження руху на 31 км/год. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону.

06.08.2020 року ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області адміністративний позов залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків тривалістю в 10 днів з дня отримання ухвали.

18.08.2020 року від представника позивача адвоката Кулікова С.Ю. надійшла заява про виправлення недоліків, надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

18.08.2020 року ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в спрощеному провадженні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та окрім викладеного в позові акцентував увагу на певних аспектах, що також дають підставу для скасування вказаної постанови. Так, зокрема останній посилається на ту обставину, чи взагалі інспектор батальйону кінної роти Управління патрульної поліції в м. Києва капрал поліції Демченко В.Л. був належним суб`єктом винесення даної постанови, оскільки перебуває в батальйоні кінної роти, і чи він мав право на фіксацію ПДР в конкретному місці, при цьому саме місце фіксації не визначене відповідними дорожніми знаками, які б вказувли на здійснення такої дії. Крім того зазначив, що надані відповідем докази є неналежними та не допустимими в розумінні ст.ст. 94,99 КАС України, оскільки належним чином не завірені та не засвідчені. При цьому, наданий як доказ медіа файл, який містить відеозапис, на якому нібито зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, містить відомості про час фіксації о 09:13:43год. проте, як вбачається з постанови, яка оскаржується, таке порушення ОСОБА_1 допустив о 9:09:37 год. Крім того, на вказаному відео вже зафіксована швидкість 81 км/год., ще до того моменту коли був здійснений замір швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Крім того, з вказаного відеозапису слідує, що автомобіль ОСОБА_1 рухається в колоні автомобілів, які рухаються фактично з однаковою швидкістю. Таким чином, на думку представника позивача, вказані відомості є недостовірними і не підтверджують вини позивача. З огляду на вказані обставивни просив позов задовольнити в повному обсязі.

10.09.2020 року від представника відповідача Бенди Є.В. надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2887043 від 28.07.2020 року. Відповідач вважає, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Вказує, що під час несення служби 28.07.2020 року екіпажем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС 001115), було виявлено порушення Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, а саме водій транспортного засобу «LandRover RangeRover» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись о 09 год. 09 хв. у м. Києві по вул. Матикіна Генерала, 0, зі швидкістю 81 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 31 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Після чого був поданий сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», інспектор підійшов до водія, в результаті встановленою особою виявився водій ОСОБА_1 , інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірку документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача та роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зазначає, що відповідачем не було порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та забезпечено позивачу можливість реалізації прав визначених ст. 268 КУпАП при розгляді справи. Також, долучає в якості доказів відео та фото фіксацію транспортного засобу позивача на якому зафіксовано факт перевищення позивачем встановлених ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 зазначає, що лазерний вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-МІ/1-2903-2012. Вказує, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16135, виданого ДП «Укрметртестстандарт» чинного до 30.09.2020р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20 №ТС 001115є придатним для застосування. На підставі зазначеного просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, із врахуванням пояснень представника позивача у судовому засіданні, письмових пояснень відповідача, а також відео-доказів, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Судом встановлено, що 28.07.2020 інспектором батальйону кінної роти УПП у Київській області капралом поліції Демченком В.Л. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серія ЕАМ № 2887043, згідно з якою на позивача було накладено штраф у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові вказується, що 28.07.2020 о 09:09:37 (м.Київ, вул. Матикіна Генерала) водій керуючи транспортним засобом «Land Rover Range Rover» номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/год., чим перевищив встановлені обмеження руху на 31 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТРУКАМ ТС 001115, чим порушив п.12.4. ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Прийняте по справі рішення у виді адміністративного стягнення штрафу у сумі 255 грн. (а.с.2).

Таким чином оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У даному випадку підставою складення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення стало перевищення швидкості у населених пунктах, тобто порушення п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 94 КАС письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною 1, 2 ст. 99 КАС передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи відповідачем не додано доказів, які засвідчені належним чином, тому відповідно до ст. 94 КАС вони не можуть вважатися належними та допустимими.

Крім того, в ході дослідження в судовому засіданні електронного доказу наданого відповідачем, а саме диску «DVD-R» (а.с.38), було встановлено, що на ньому містяться два файли: ( _RH000_0728_091343 ) форматом «avi» та _RH000_0728_091343_Moment) форматом«jpg». Так, в ході відтворення файлу формату «avi» було встановлено: що на самому початку запису, в правому верхньому кутку вже фісується час - 9:13:43, в лівому нижньому куті фіксується швидкість - 81 км/год. При цьому, неможливо однозначно стверджувати, що швидкість заміряна приладом ТРУКАМ ТС 001115, оскільки такі дані відсутні. Даючи оцінку вказаним відомостям можливо прийти до висновку, що швидкість 81 км/год. фіксується на відеозапису, ще до того моменту коли був здійснений замір швидкості автомобіля марки «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Крім того, час фіксації о 09:13:43 год., не збігається з часом вчинення правопорушення, який зафіксований в оскаржуваної постанови 9:09:37. З огляду на це можна припустити, що дані відмості не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, слід зазначити, що вказаний відео-доказ не засвідчений електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", тому взагалі не може бути належним та допустимим у розумінні ст. 99 КАС України.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст.ст. 247, 288, 293 КУпАП, а також враховуючи положення ч.2 ст. 9, ч.3 ст.286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ст.ст. 122, 247, 258, 283, 293-295 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ст.ст. 72, 77, 94, 99, 241-246, 250, 260, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Позову заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ в особі інспектора капрала поліції батальйону кінної роти УПП у Київській області Демченка Валерія Леонідовича про скасування постанови ЕАМ № 2887043 від 28.07.2020 року про накладення штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП- задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2887043 від 28 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1605

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2020

Суддя М. О. Вітківський