Справа № 160/7887/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року Справа № 160/7887/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О. С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником нежитлової будівлі свиноферми, яка використовується особисто позивачем для виробництва сільськогосподарської продукції та розведення і вирощування сільськогосподарських тварин, зберігання кормів для тваринництва. Відповідно до п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла у 2019 році, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Майно, яке використовує позивач призначене для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, тому відповідач безпідставно нарахував позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7887/20 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що належні позивачу будівлі відносяться до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства». Для ідентифікації об`єктів нерухомого майна як таких, що використовуються платниками податків у сільськогосподарській діяльності, останні повинні звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо присвоєння об`єкту нерухомості до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» Класифікатора. Оскільки позивачем не надано висновків Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» щодо зарахування об`єктів оподаткування до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» Класифікатора, відповідач робить висновок, що на даний момент використання об`єктів оподаткування у сільськогосподарській діяльності за 2019 рік є недоведеним позивачем, наслідком чого є прийняття податкового повідомлення-рішення.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі свиноферми від 09.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г., зареєстрованого в реєстрі за №982, позивач став власником нежитлової будівлі свиноферми загальною площею 1026,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка має характеристики: будівля свинарника (ЛІТ А-1) площею 1026.3 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу 27 червня 2010 року за реєстраційним номером 22447400 зареєстровано право власності на нерухоме майно, тип об`єкта: нежитлова будівля, свиноферма.
Не погодившись із податковим-повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України)
За приписами пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Таким чином, чинним податковим законодавством встановлено, що об`єкти, віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Крім того, за приписами п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є безумовним обов`язком селищної ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Судом встановлено, що рішенням Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 13.12.2017 року за № 378-15/VII щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в місті на 2018 рік, встановлено, що розмір ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі для тваринництва - код будівлі 1271.1 встановлено 0,00 відсотка.
Вказане рішення діяло і на 2019 рік та втратило чинність на підставі п. 4 рішенням Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 01.07.2019 року № Р-912-40/VII, яким встановлено ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік на території Покровської селищної ради .
Так, до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься: 1271.1. - Будівлі для тваринництва.
Доводи відповідача, щодо необхідності отримання позивачем висновку органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, суд оцінює критично, оскільки клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» Державного класифікатора будівель та споруд включає такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва» (товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми та свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники).
Тобто вказаним класифікатором будівлі свиноферми віднесено до відповідного класу. При цьому, жодних доказів про перебудову, використання вказаного приміщення не за призначенням, чи інших невідповідностей вказаному класифікатору будівлі, належної позивачу на праві власності, відповідачем не надано.
Враховуючи, що майном, на яке нараховано податок є свиноферма, тобто будівля для тваринництва, суд дійшов висновку, що контролюючий орган, прийняв рішення про нарахування позивачу грошових зобов`язань за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік з порушенням приписів п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ та за ставкою, яка не підлягала застосуванню в 2019 році.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна