Справа № 815/2692/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа №815/2692/16

адміністративне провадження №К/9901/5998/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Смоковича М.І.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України, Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання надати пропозиції щодо призначення на рівнозначну посаду, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Державного агентства рибного господарства України на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук`янчук О.В.,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного агентства рибного господарства України, Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ голови Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Герасименко С.І. від 10 травня 2016 року №79-О щодо звільнення першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства;

- визнати протиправним і скасувати наказ Державного агентства рибного господарства України від 04 березня 2016 року №19-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Державне агентство рибного господарства України поновити його на посаді першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства;

- зобов`язати Державне агентство рибного господарства України надати пропозиції щодо його призначення на рівнозначну посаду державного службовця в новоутворених органах Держрибагентства України на території Одеської області;

- стягнути на його користь з Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав про те, що наказами Державного агентства рибного господарства України від 04 березня 2016 року №19-ТО та голови Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 10 травня 2016 року №79-О він звільнений з посади першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. На думку позивача, його звільнення є незаконним, оскільки у разі ліквідації юридичної особи публічного права з одночасним створенням іншої особи, яка буде виконувати ті ж функції, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

ІІ. Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності позиції відповідачів щодо законності звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

5. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Державного агентства рибного господарства України від 04 березня 2016 року №19-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним і скасовано наказ голови Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Герасименко С.І. від 10 травня 2016 року №79-О щодо звільнення першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ОСОБА_1 . Зобов`язано Державне агентство рибного господарства України поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2016 року по 06 грудня 2016 року в розмірі 30153,38 грн із відрахуванням обов`язкових платежів. У частині позовних вимог про зобов`язання Державного агентства рибного господарства України надати ОСОБА_1 пропозиції щодо його призначення на рівнозначну посаду державного службовця в новоутворених органах Держрибагентства України на території Одеської області відмовлено.

6. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення відповідачами порядку звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів із поновленням позивача на попередній посаді та стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Державне агентство рибного господарства України подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року.

8. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права. Скаржник зазначає, що викладені в мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції висновки не відповідають пунктам її резолютивної частини і посилання ОСОБА_1 та суду апеляційної інстанції на те, що Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства реорганізується та її функції переходять до новоутвореного органу є хибними, оскільки Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства перебуває у стані припинення в зв`язку із ліквідацією і законодавство не передбачає безумовного обов`язку власника працевлаштовувати працівників на іншу роботу, а ставить цей обов`язок в залежність від фактичної можливості. Державне агентство рибного господарства України наголошує на тому, що державний службовець має право брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади, а позивач не скористався таким правом, зокрема не брав участі у конкурсі на заміщення вакантних посад начальника і заступника начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області та Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства. Щодо твердження суду апеляційної інстанції про необхідність погодження звільнення ОСОБА_1 з профспілковим комітетом відповідного територіального органу, то скаржник посилається на статтю 43-1 КЗпП України, згідно з якою у випадках ліквідації підприємства, установи, організації розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

IV. Позиція інших учасників справи

9. Відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не подано.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

11. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2018 року касаційну скаргу відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Бевзенко В.М. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Данилевич Н.А., Шарапа В.М.), яку ухвалою від 01 лютого 2018 року прийнято до провадження.

12. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29 квітня 2020 року на підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року №699/0/78-20 касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), Радишевській О.Р., Смоковичу М.І., яку ухвалою від 13 травня 2020 року прийнято до провадження.

13. Ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 15 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 17 вересня 2020 року.

VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

14. ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства.

15. 30 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2016 року №86), якою постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства за переліком згідно з додатком 1 і погодитися з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства як структурних підрозділів апарату Агентства за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є зазначене Агентство та зобов`язано Державне агентство рибного господарства забезпечити здійснення територіальними органами, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, функцій та повноважень, покладених на зазначені органи, до утворення територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства.

16. Згідно з переліком територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються (додаток 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894), ліквідується, зокрема Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства і відповідно до переліку територіальних органів Держрибагентства, що утворюються (додаток 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894), утворюються, у тому числі Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області та Чорноморське басейнове управління Державного агентства рибного господарства.

17. 30 листопада 2015 року Державним агентством рибного господарства України прийнято наказ №369 «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагентства України», яким, крім іншого, наказано: ліквідувати до кінця 2015 року як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства України згідно з додатком 1, зокрема Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства; утворити комісії з ліквідації територіальних органів Державного агентства рибного господарства України, у тому числі комісію з ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, і затвердити голів комісій; затвердити орієнтовний план заходів, пов`язаних із ліквідацією територіальних органів Державного агентства рибного господарства України; попередити начальників та заступників начальників територіальних органів про наступне вивільнення у зв`язку із ліквідацією територіальних органів Державного агентства рибного господарства України.

18. 28 грудня 2015 року ОСОБА_1 - першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» і наказу Державного агентства рибного господарства України від 30 листопада 2015 року №369 «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагентства України».

19. 04 березня 2016 року Державним агентством рибного господарства України прийнято наказ №19-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 », яким останнього звільнено з посади першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства як юридичної особи публічного права відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (пункт 1). Датою звільнення ОСОБА_1 визнано вважати перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності (пункт 2).

20. На підставі зазначеного наказу наказом голови Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Герасименко С.І. від 10 травня 2016 року №79-О ОСОБА_1 - першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства звільнено 10 травня 2016 року за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства.

VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування

21. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

23. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

24. За приписами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

25. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

VІІІ. Позиція Верховного Суду

26. Верховний Суд наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів і вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судами першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

27. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, а 28 грудня 2015 року його ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» і наказу Державного агентства рибного господарства України від 30 листопада 2015 року №369 «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагентства України».

28. Згідно з наказами Державного агентства рибного господарства України від 04 березня 2016 року №19-ТО та голови Ліквідаційної комісії Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 10 травня 2016 року №79-О ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства як юридичної особи публічного права.

29. За приписами частини шостої статті 43 Конституції України, якій кореспондує стаття 5-1 КЗпП України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

30. При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

31. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. При ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

32. Як встановлено судами, Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2016 року №86) вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства за переліком згідно з додатком 1 і погодитися з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства як структурних підрозділів апарату Агентства за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є зазначене Агентство та зобов`язано Державне агентство рибного господарства забезпечити здійснення територіальними органами, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, функцій та повноважень, покладених на зазначені органи, до утворення територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства.

33. Згідно з переліками територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються та утворюються (додатки 1, 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894), ліквідується, зокрема Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства і утворюються, у тому числі Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області та Чорноморське басейнове управління Державного агентства рибного господарства.

34. Надаючи оцінку правомірності звільнення позивача, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що встановлена законодавством можливість ліквідації державного органу (установи, організації тощо) з одночасним створенням іншого, який буде виконувати повноваження (завдання) органу (установи, організації тощо), що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованого у такий спосіб органу (установи, організації тощо), а тому Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що в даному випадку звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося із порушенням установленого законом порядку.

35. Суд апеляційної інстанції також з`ясував, що наказом голови Державного агентства рибного господарства України від 23 лютого 2016 року №45 було внесено зміни до орієнтовного плану заходів, пов`язаних із ліквідацією територіальних органів Державного агентства рибного господарства, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 30 листопада 2015 року №369 «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагентства України», зокрема пунктом 10 встановлено, що дії, які стосуються вивільнення працівників, необхідно здійснювати з дотриманням законодавства про працю та державну службу, сприяючи працевлаштуванню працівників, які мають державні гарантії при звільненні, з урахуванням наявності пропозицій щодо їх працевлаштування, а наказом голови Державного агентства рибного господарства України від 12 березня 2016 року №77 «Про введення в дію структури та штатного розпису Державного агентства рибного господарства України» відділ роботи з персоналом було зобов`язано, зокрема забезпечити погодження з профспілковим комітетом Державного агентства рибного господарства України питання щодо вивільнення працівників згідно зі статтею 43 КЗпП України та здійснення згідно із законодавством заходів щодо заміщення посад працівників Державного агентства рибного господарства України відповідно до штатного розпису, а суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, не звернув уваги на недотримання відповідачем відповідних вимог при звільненні позивача та дійшов необґрунтованого висновку про те, що звільнення останнього відбулося з додержанням установленого законом порядку.

36. Верховний Суд зауважує, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

37. Відтак, встановивши, що ОСОБА_1 не було запропоновано жодної іншої посади, яку він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації у відповідних утворених територіальних органах Держрибагентства, яким були передані функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, та не надано доказів відсутності у них вакантних посад на момент звільнення позивача, суд апеляційної інстанції правомірно визнав протиправними і скасував оскаржувані накази відповідачів щодо звільнення ОСОБА_1 із поновленням останнього на попередній посаді та стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

38. Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновку суду апеляційної інстанції про те, що звільнення позивача відбулося із порушенням установленого законом порядку.

39. Розрахунок стягнутої на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем не оскаржується.

40. З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування чи зміни відсутні.

41. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

IХ. Судові витрати

42. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного агентства рибного господарства України залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року в справі №815/2692/16 залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

М. І. Смокович