Справа № 280/6106/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 вересня 2020 року Справа № 280/6106/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича (вул. Сімферопольська, 2Н, прим. 263-265, м. Дніпро, 49005),

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, м. Київ, 04112)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича (далі - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови винесені відповідачем від 21.08.2020, від 26.08.2020 у ВП№62864297.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідачем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1898 від 22.06.2020 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважає, що приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження порушив ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та всупереч законодавства прийняв до виконання виконавчі документи з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання позивача в іншому виконавчому окрузі поза межами своєї компетенції, оскільки місце проживання боржника ОСОБА_1 не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Селезньов М.О. здійснює свою діяльність. Крім того, зазначає, що у 2013 році було втрачено його паспорт гр. України серії НОМЕР_2 вид. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.2000 разом з ідентифікаційним кодом. Після виявлення факту пропажі даних документів позивач звернувся до МВС України, про що йому надано довідку від 21.11.2013, а 29.11.2013 отримав новий паспорт серії НОМЕР_3 , вид. Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Так, вважаючи оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.09.2020 призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 17.09.2020.

16.09.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича знаходиться виконавче провадження № 62864297 про примусове виконання виконавчого напису № 1898 виданого 22.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Личук Т.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 13266,49 грн. Звертає увагу суду на те, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена на підставі заяви стягувача про примусове виконання у відповідності до ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначає, що гроші, у тому числі у безготівковій формі, є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, у якій відкритий відповідний рахунок боржника. Просить в задоволенні позову відмовити.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, де зазначено, що 12.08.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, згідно з умовами якого останньому встановлено розмір кредитного ліміту в розмірі 10000 грн. До матеріалів справи не долучено жодного платіжного доручення про сплату ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Вважає оскаржувані постанови правомірними та просить в задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 17.09.2020 учасники справи чи їх представники не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач та третя особа просили розглядати справу за їх відсутності.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича із заявою про примусове виконання виконавчого напису, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1898 виданого 22.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Личук Т.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 13266,49 грн.

21.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62864297 з примусового виконання виконавчого напису №1898 від 22.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 13266,49 грн.

26.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2020 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.08.2020 протиправними та такими що підлягають скасуванню позивач звернувся із даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент прийняття виконавцем спірних постанов, далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону.

При цьому, відповідно до пункту 10 частини 4 вказаної статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч. 1-2 ст. 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 1 ст. 27 Закону №1403 встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

За змістом статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що при укладенні договору про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 12.08.2013 зазначено наступні паспортні дані позивача: паспорт серії НОМЕР_2 , вид. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.2000.

Згідно довідки, виданої Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Запорізькій області паспорт гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.2000, по базам даних Управління інформаційно-аналітичного забезпечення значиться як втрачений та перебуває у розшуку з 30.10.2013.

Інформація щодо дати втрати вищезгаданого паспорта у суду відсутня.

Разом з тим, як видно з копії паспорту позивача № СВ223601, виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.2000, як і з копії нового паспорту за № СЮ322552, виданого Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області та наданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 з 23.05.2000 року по даний час.

Як вбачається з листів-відповідей ПАТ «Платинум Банк» від 28.12.2013 № 60-07-02/32842 та від 10.01.2014 № 60-07-02/519 позивач звертався до ПАТ «Платинум Банк» із заявою щодо перевірки інформації стосовно укладення кредитного договору невідомою особою, у зв`язку із втратою паспорта.

Разом з тим, спірні постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну платню боржника прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем.

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних постанов, відповідач зазначив, що виконавче провадження було відкрите відповідно до інформації, зазначеній в заяві стягувача про те, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_4 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Пунктами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Згідно з пунктами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.

Як видно зі змісту заяви ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» про примусове виконання виконавчого напису, направленої приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньову Максиму Олександровичу, стягувач просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження саме за місцем проживання, перебування боржника та в разі встановлення доходів у боржника звернути стягнення на його заробітну плату.

Також, в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем не вказано можливості звернення стягнення на кошти боржника на рахунку в валюті гривня, проте вказано про необхідність звернення стягнення на заробітну платню боржника, яку він отримує у ФОП ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що до суду не надано доказів наявності карткового рахунку, відкритого для обліку поточної заборгованості позивача по кредитній угоді, який свідчить про наявність у боржника майна у вигляді грошових коштів на території Дніпропетровської області.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у позивача будь-якого майна, розташованого у Дніпропетровській області, а місцезнаходженням позивача є м. Запоріжжя, Запорізька область, суд приходить до висновку, що відповідач не мав жодних правових підстав для відкриття виконавчого провадження у Дніпропетровській області та вчиняти відповідні виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документу за яким боржником виступає ОСОБА_1 . Відтак, з урахуванням викладеного, у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача грошових коштів та відповідно прийняття оскаржуваних постанов.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну платню позивача як боржника по виконавчому провадженню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що під час складення спірних постанов відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України; необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо та не пропорційно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 1757,60 грн., що підтверджується квитанцією 03.09.2020.

З урахуванням задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича (вул. Сімферопольська, 2Н, прим. 263-265, м. Дніпро, 49005), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, м. Київ, 04112) про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича про відкриття виконавчого провадження №62864297 від 21.08.2020.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №62864297 від 26.08.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича (вул. Сімферопольська, 2Н, прим. 263-265, м. Дніпро, 49005) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1757,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, в 10-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.09.2020.

Суддя А.В. Сіпака