Справа № 640/24333/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ № 640/24333/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

до Державної податкової служби України

Державної митної служби України

про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, у якому просить:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, відкликати лист Міндоходів № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року.

В обґрунтування позову зазначено, що листом Міністерства доходів і зборів України № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року неправомірно віднесено товар DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE за кодом .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року замінено відповідача Державну фіскальну службу України в адміністративній справі № 640/24333/19 на Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ). Зобов`язано Державну податкову службу України надати суду протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у задоволенні клопотання про заміну відповідача - відмовлено. Залучено до участі у справі Державну митну службу України у статусі відповідача-2. Зобов`язано Державну митну службу України надати суду у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (відзив) та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання відповідача - 2 про продовження строку для подання відзиву по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року клопотання відповідача - 2 - задоволено. Продовжено строк Державній митній службі України на виконання ухвали суду від 10 червня 2020 року в частині надання: відзиву відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України на 10 (десять) днів з моменту отримання даної ухвали.

За змістом відзиву відповідача-2, вбачається, що висновок митного органу щодо віднесення товару DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE до товарної позиції за кодом залишається незмінним, а тому підстави для відкликання вказаного листа відсутні.

Відповідач-1 у відзиві на позов, також, просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що листом Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6/99-99-24-02-02-16 віднесено товар DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE до товарної позиції за кодом .

Позивач не погоджується із такою класифікацією та зазначає, що до товарної позиції 3402 відносяться органічні поверхнево-активні речовини, які являють собою сполуки невизначеного хімічного складу, що унеможливлює віднесення до товарної позиції 3402 сполук визначеного хімічного складу, якою є DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE.

Також, позивач зазначає, що вказаний лист Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6/99-99-24-02-02-16 використовується митними органами як основа для прийняття рішень про зміну митної вартості товару.

У жовтні 2019 року позивач звернувся із листом до Державної фіскальної служби України про відкликання помилкового листа Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6/99-99-24-02-02-16, в якому безпідставно віднесено товар DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE до товарної позиції за кодом .

Проте, листом Державної фіскальної служби України від 27 листопада 2019 року № 44524/6/99-99-19-03-03-15 у відкликанні спірного листа відмовлено, зазначено, що наданий, у листі Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6/99-99-24-02-02-16, підхід щодо класифікації у товарній позиції 3402 за кодом 3402 90 10 00 товару «Дидецилдиметиламонію хлорид 50%», який за хімічним складом тп використанням є аналогічним товару «DDAC 50%» (DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE) (дидецилдиметил амоній хлорид) наразі залишається незмінним, а тому підстави для його відкликання відсутні.

Вважаючи бездіяльність митного органу протиправною та не погоджуючись із змістом листа, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті позовних вимог, суд в частині вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною суд зазначає наступне.

З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, під протиправною бездіяльністю суб`єкта треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі Закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально необхідними для реалізації але фактично не були здійсненні.

Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, прийняття рішення вчиненні (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 800/426/17.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, бездіяльністю є певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що у жовтні 2019 року позивач звернувся із листом до Державної фіскальної служби України про відкликання помилкового листа Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6/99-99-24-02-02-16, в якому безпідставно віднесено товар DIDECYL DIMENTHYL AMMONIUM CHLORIDE до товарної позиції за кодом .

Листом Державної фіскальної служби України від 27 листопада 2019 року № 44524/6/99-99-19-03-03-15 у відкликанні спірного листа відмовлено.

З огляду на викладене, відповідачем-2 не допущено бездіяльності в межах спірних правовідносин, відмова у відкликанні листа не може розцінюватись судом як протиправна поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Частиною першою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Визнання протиправною бездіяльності є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності бездіяльності.

Позивач у позовній заяві не зазначає, яким чином визнання протиправною бездіяльності відповідача призведуть до поновлення його прав.

З огляду на викладене, суд вважає вимогу про визнання бездіяльності протиправною такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, а саме відкликати лист Міндоходів № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду (частина друга статті 67 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною другою статті 69 Митного кодексу України визначено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (частина четверта статті 69 Митного кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Для цілей митного оформлення класифікація товарів, наданих до митного оформлення, здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України «Про Митний тариф України».

Товарна номенклатура Митного тарифу України складається з трьох складових частин - Основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток до розділів та груп та безпосередньо номенклатури товарів (текстовий опис угруповань ТН (розділ, група - два знаки, позиція - чотири знаки, підпозиція - шість знаків, категорія - вісім знаків, підкатегорія десять знаків) та їх цифрове позначення - код товарів).

Зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Листом Міністерства доходів і зборів України від 26 липня 2013 року № 7676/6//99-99-24-02-02-15 «Щодо класифікації товару згідно з УКТЗЕД», за результатом опрацювання скарги ТОВ «ТехноХімРеагент» від 02 липня 2013 року № 701/28-13 на рішення про визначення коду товару Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України від 23 січня 2013 року № КТ-103-2013, зазначено, що дідецилдиметиламонію хлорид та його водні класифікуються за кодом 3402 12 00 90 як орагнічна катіонна ПАР. Але товар являє собою водно-спиртовий розчин дідецилдиметиламонію хлориду, тому згідно з підпунктом (А) пункту (ІІ) пояснень до товарної позиції 3402 розглядається як поверхнево-активний препарат (засіб), і за правилами 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД класифікуються за кодом 3402 90 10 00.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Дискреційні повноваження в більш звуженому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Натомість, суд не може підміняти державний орган та, зокрема, давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про розгляд скарг суб`єктів підприємницької діяльності щодо визначення коду товару є його виключною компетенцією, тож вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача відкликати лист Міндоходів № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, тож у взаємозв`язку з вищенаведеним задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що позивач не погоджується саме із змістом листа щодо віднесенням товару, який являє собою водно-спиртовий розчин дідецилдиметиламонію хлориду, до товарної класифікації за кодом 3402 90 10 00.

Натомість, матеріали справи не містять доказів оскарження листа Міністерства доходів і зборів України № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року, при цьому, спірний лист датований 26 липня 2013 року, а до Міністерства доходів і зборів України із вимогою відкликати лист позивач звернувся лише у жовтні 2019 року.

В обґрунтування вимог позивач, також, посилається на судові рішення у справах № П/808/276/14, № 808/7227/14, № 808/6025/15 та п`ять рішень Запорізької митниці ДФС про визначення коду товару.

Дослідивши вказані рішення, судом встановлено наступне.

Судовими рішеннями у справах № П/808/276/14 та № 808/6025/15 скасовані рішення Запорізької митниці про визначення коду товару від 06 серпня 2013 року № КТ-130-2013 від 06 серпня 2013 року та № КТ-129-2015 від 21 серпня 2015 року.

Справа № 808/7227/14 предметом розгляду якої було питання правомірності винесення Запорізькою митницею рішення № КТ-137-2014 від 02 жовтня 2014 року розглянута судом апеляційної інстанції аналогічно справі № П/808/276/14 у відповідності до частини першої статті 72 КАС України.

Поряд з цим, рішення Запорізької митниці про визначення коду товару № KT-UA-2018 від 28 листопада 2018 року 16 жовтня 2019 року за результатами оскарження в судовому порядку залишені чинними.

Так, у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 280/5326/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 судом враховано висновок експерта, в якому зазначено, що поверхневий натяг 0,5 % водного розчину продукту становить (2.70±0.01)х10-2 Н/м при температурі 20 град С. Продукт має катіонні поверхнево- активні властивості, використовується в якості катіонного сурфактанту (ПАР) та має антибактеріальні властивості. Вміст нелеткої складової становить (52.3±0.01) мас. %, вміст етилового спирту - приблизно 9 об.%. Товар постачається у бочках по 180 кг.

Судами також враховано, що відповідно до пункту І (а) пояснень до товарної позиції 3808 УКТ ЗЕД, органічні поверхнево-активних речовин та препарати з активним катіоном (наприклад, четвертинні амонієві солі), що мають антисептичні, дезінфекційні, бактерицидні чи герміцидні властивості, включаються до цієї товарної позиції за умови, що вони розфасовані для роздрібної торгівлі як дезінфекційні засоби, фунгіциди і т.д.

У випадку, що розглядався у справі № 280/5326/18 товар постачався в бочках по 180 кг., а отже не був розфасований для роздрібної торгівлі як дезінфекційний засіб.

Відповідно до інформації з технічної специфікації від постачальника, товар, «DIDECYL DIMETHYL AMMONIUM CHLORIDE 50% (DDAC 50 % дідецил диметил хлорид амонію 50%)» призначений для виробництва дезінфекційних засобів (тобто є сировиною), має великі об`єми, не представлений в упаковці для роздрібної торгівлі як дезінфекційний засіб, тому не відповідає вищенаведеним умовам і в товарній позиції 3808 УКТ ЗЕД не класифікується.

Суд апеляційної інстанції в даній справі зазначив, що обставини, які встановлені судом у справах № П/808/276/14 та № 808/6025/15 у тому числі, за результатами експертного дослідження, не є обов`язковими для суду у справі № 280/5326/18, оскільки при експертному дослідженні товару, пред`явленого 29 жовтня 2018 року позивачем для митного оформлення, проводилась перевірка поверхневого натягу водного розчину продукту, а також підтвердження використовування в якості катіонного сурфактану (ПАР).

У рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2020 у справі № 280/6230/19 судом також врахований висновок експерта в якому зазначено, що поверхневий натяг 0,5 % водного розчину продукту становіть (2.75±0.01)х10-2 Н/м при температурі 20 град. С четвертинні амонієві сполуки відносяться до катіонактивних ПАР (поверхнево-активних речовин). Товар постачається у бочках по 180 кг, а отже не був розфасований для роздрібної торгівлі як дезінфікуючий засіб.

Вищенаведене свідчить, що позиція у справах про визначення коду товару є неоднозначною, що в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов`язання відкликати лист Міндоходів № 7676/6/99-99-24-02-02-16 від 26 липня 2013 року з огляду на надання можливості суб`єкту владних повноважень діяти за власним розсудом, в межах закону із застосуванням норм закону та вчиненням конкретних дії.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як обґрунтування своїх доводів про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частин першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова