Справа № 160/10929/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 вересня 2020 р. Справа № 160/10929/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське, в якій позивачі просить:

- визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське у не вчиненні дій щодо виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників у закінченому виконавчому провадженні №54640429 по боржнику - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, що розміщені в режимі реального часу на публічному веб-сайті Міністерства юстиції України https://erb.minjust.gov.ua по боржнику ОСОБА_1 у закінченому виконавчому провадженні №54640429.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач був боржником у виконавчих провадженнях №54640429 та №54657716, відкритих з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на підставі рішення цього суду від 28.03.2017р. у цивільній справі №209/2260/16-ц за позовною заявою Підприємства об`єднання громадян «Союз Чорнобиль Дніпро» до ОСОБА_1 про припинення договору зберігання і покладення на зберігача зобов`язання повернути майно. Наведене спричинило внесення інформації про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників на підставі ч.5 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження». На сьогоднішній день стан виконавчих проваджень №54640429 та №54657716 завершені, проте, інформація про позивача, як боржника, міститься у Єдиному реєстрі боржників, а відповідач відмовляється її вилучити, що суперечить чинному законодавству та порушує права позивача, тому останній вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України.

З огляду на це, не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні приписів ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб`єкта звернення до суду.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для внесення даних позивача до Єдиного реєстру боржників стало примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.03.2017р. у цивільній справі №209/2260/16-ц за позовною заявою Підприємства об`єднання громадян «Союз Чорнобиль Дніпро» до ОСОБА_1 про припинення договору зберігання і покладення на зберігача зобов`язання повернути майно на підставі виданого цим судом виконавчого листа про покладення на ОСОБА_1 зобов`язання повернути Підприємству об`єднання громадян «Союз Чорнобиль Дніпро» із зберігання легкового автомобіля «Тойота Королла», р/н НОМЕР_1 , у тому ж вигляді, що він його отримав на зберігання, переданий йому на підставі договору зберігання за №01 від 23.03.2013р., у рамках відкритих на його виконання виконавчих провадженнях №54640429 та №54657716.

Таким чином, примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.03.2017р. у цивільній справі №209/2260/16-ц на підставі виданого цим судом виконавчого листа про покладення на позивача зобов`язання повернути майно, є примусовим виконанням державним виконавцем судового рішення на підставі виконавчого документа, виданого загальним судом цивільної юрисдикції, а позивачем у даному випадку, як стороною відповідного виконавчого провадження (боржником) оскаржується бездіяльність державного виконавця, допущена у ході виконання цього рішення, а тому відповідно до положень частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" дії чи бездіяльність державного виконавця щодо не виключення з Єдиного реєстру боржників даних щодо ОСОБА_1 підлягають оскарженню позивачем до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зокрема, такий порядок передбачено ст.ст.447-451 ЦПК України.

Так, ст.447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

У справі, яка розглядається, суд установив, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення, прийнятого у порядку цивільного судочинства, при цьому позивач є стороною цього виконавчого провадження, таким чином ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На виконання вимог частини 6 статті 170 КАС України роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції, тому він може звернутися з даними вимогами до місцевого загального суду, який видав виконавчий документ, на підставі якого були відкриті виконавчі провадження, в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Також роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Турова