Справа № 160/7387/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Справа № 160/7387/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
06.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" неправомірними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати з 27.02.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", врахувавши пільгові періоди його роботи: "контролером, АРМ" з 17 лютого 1989 року (наказ №16к від 17.02.1989 року); "акумуляторником 3 розряду, АРМ" з 10 січня 1990 року (наказ №4к від 12.01.1990 року); "акумуляторником 4 розряду, АРМ" з 01 березня 1991 року (наказ №14к від 28.02.1991 року) по 10 травня 1995 року (наказ № 22к від 10.05.1995 року) у Криворізькій автобазі №17 Криворізького виробничого автоуправління "Криворіжбудтранс" (1992 рік - Автобаза №17 Криворізького підприємства "Криворіжбудтранс"; 1993 рік - Державне підприємство Криворізька автобаза № 17 Криворізького автооб`єднання "Криворіжбудтранс"; 1995 року - 1997 року -Дочірнє підприємство "Криворізька автобаза № 17" ВАТ "Криворіжбудтранс"); акумуляторником на комунальному підприємстві "Швидкісний трамвай" з 10 липня 2015 року (наказ № 256-к від 09.07.2015 року) по 26.05.2017 року, що дає йому право на вихід на пенсію на пільгових умовах.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.02.2020 року позивач звернувся до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та надав заяву про призначення пенсії на пільгових умовах та відповідні підтверджуючі документи. Через наявний пільгових стаж позивач має право на достроковий вихід на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону. В наказах з кадрових питань (особового складу), особових картках звільнених працівників Криворізької автобази №17 Криворізького виробничого автоуправління "Криворіжбудтранс" (1992 рік - Автобаза №17 Криворізького підприємства "Криворіжбудтранс"; 1993 рік - Державне підприємство Криворізька автобаза № 17 Криворізького автооб`єднання "Криворіжбудтранс"; 1995 року - 1997 року - Дочірнє підприємство "Криворізька автобаза №17" ВАТ "Криворіжбудтранс") "Мартыненко Николай Васильевич" (так у документі) значиться: - "контролер, АРМ" з 17 лютого 1989 року (наказ №16к від 17.02.1989 року); - "аккумуляторщик 3 разряда, АРМ" з 10 січня 1990 року (наказ №4к від 12.01.1990 року); - "аккумуляторщик 4 разряда, АРМ" з 01 березня 1991 року (наказ №14к від 28.02.1991 року); - звільнений 10 травня 1995 року (наказ №22к від 10.05.1995 року). В наказах з кадрових питань (особового складу) відсутні накази про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати. Документи щодо атестації робочих місць за 1991-1995 роки на зберігання до архівного відділу не надходили. Інших відомостей не виявлено. Крім того, позивач працював акумуляторником на комунальному підприємстві "Швидкісний трамвай" з повним робочий днем з 10 липня 2015 р. (наказ № 256-к від 09.07.2015 року) до 26.05.2017 року. Дана професія відноситься до Списку №2 п. 33 Розділу XXXIII виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах. Листом від 14.06.2020 року позивачу повідомлено про відмову у призначенні пенсії за статтею 114 Закону №1058-ІV. Згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення становить 30 років 3 місяці 9 днів. У своїй відповіді відповідач посилається на ст. 114 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Але, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так як, на думку відповідача, згідно поданих документів відсутній необхідний пільговий стаж роботи. З відмовою в призначенні пенсії позивач не погоджується, оскільки, відповідно до документів, відомостей, які надані відповідачу, довідок, що є в матеріалах пенсійної справи, трудової книжки, позивач набув необхідний стаж та досяг необхідного віку, що є підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 12.08.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
04.08.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 27.02.2020 року позивачем, в 57 років, було подано до відповідача документи та заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для виникнення права у позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 в 57 років (зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки (60-3 = 57 років), необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком №2. Згідно з наданими документами загальний стаж позивача складав 30 років, 03 місяця 09 днів, з них пільговий стаж за Списком №2 - 1 рік 11 місяців (зараховано період з 10.07.2015 по 26.05.2017). Враховуючи відсутність у позивача необхідного пільгового стажу за Списком №2 (не менше 7 років 6 місяців, для призначення пенсії у 57 років), листом Головного управління від 14.05.2020 року №7672-7414/М-03/8-0400/20 позивачу відмовлено у призначені пенсії. Управлінням не були врахованими до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 17.02.1989 року по 09.01.1990 року на посаді контролера технічного стану автомашин у Криворізькій автобазі №17 з наступних підстав. Основними умовами зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 є, передовсім: наявність професії і виробництва у Списках, чинних на період роботи особи (наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383); зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день (ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»); наявність атестації робочого місця після 21.08.1992 року (наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №38.3). Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списку №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, передбачено, що при визначенні права пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Враховуючи вищезазначене, посада контролера технічного стану автомашин не відноситься до шкідливих і важких умов праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, так як відсутня у відповідних постановах Кабінету Міністрів України в яких затверджено дані Списки. Період роботи з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року на посаді акумуляторника у Криворізькій автобазі №17, не має підстав зарахувати до пільгового стажу, виходячи з наступного. Як вже зазначалось вище, основними умовами зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 є наявність професії і виробництва у Списках, чинних на період роботи особи, зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день та наявність атестації робочого місця після 21.08.1992р. Відомості про атестацію посади позивача, у трудовій книжці, відсутні. Тобто, атестація посади позивача не проводилась. Враховуючи наведене, у зв`язку з відсутністю атестації посади та робочого місця по підприємству, на якому працював позивач, спірний період роботи, на думку відповідача, не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2. Також, відповідач у своєму відзиві звернув увагу на те, що період роботи з 10.07.2015 року по 26.05.2017 року зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №2, що підтверджується копією розрахунку стажу. Таким чином, між позивачем та відповідачем відсутній спір в даній частині позовних вимог. З огляду на вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Згідно з частинами 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.02.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою № 937 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Листом від 14.05.2020 року № 7672-7414/М-03/8-0400/20 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що відповідно до статті 114 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металурги,- за списком робіт і професій, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного забою, прохідники, вибійники на відбійних молотах, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років, а також згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення ОСОБА_1 становить 30 років 3 місяці 9 днів.
Вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Предметом спору у даній справі є незарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 17.02.1989 року по 10.01.1990 року на посаді контролера, з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року та з 10.07.2015 року по 26.05.2017 року на посаді акумуляторника, а також дії відповідача щодо відмови призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".
Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Згідно п.2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною першою статті 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок 637). Згідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.
Щодо зарахування періоду роботи позивача з 17.02.1989 року по 10.01.1990 року на посаді контролера по технічному стану автомашин до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
Застосування Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.
Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (п.3 Порядку).
У спірний період роботи, а саме з 17.02.1989 року по 10.01.1990 року були чинні Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Дослідивши Список №2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, судом встановлено, що посада «контролер по технічному стану автомашин», відсутня в Списку №2, чинному на момент роботи позивача.
З огляду на викладене, підстави для зарахування періоду роботи позивача з 17.02.1989 року по 10.01.1990 року на посаді контролера по технічному стану автомашин відсутні.
Щодо позовних вимог в частині зарахування періоду роботи позивача з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року на посаді акумуляторщика до стажу, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року на посаді аккумуляторщика стала відсутність у трудовій книжці відомостей про проведення атестації посади позивача, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_1 в період з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року ОСОБА_1 працював на посаді акумуляторщика.
Окрім того, позивачем надана архівна довідка № 261 від 23.02.2018 року, в якій зазначено, що в наказах з кадрових питань (особового складу) відсутні накази про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати, тобто на вказаних вище посадах позивач працював повний робочий день.
Також у вищевказаній трудовій книжці ОСОБА_1 містяться відомості про те, що в 1993 році робоче місце акумуляторщика було атестовано за Списком 2.
Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992р. №41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.
Згідно п.1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 1 грудня 1990 року № 357 державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливим і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій встановлено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Зазначений висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах сформульовано Верховним Судом України зокрема у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14), та зазначено, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року (справа №352/547/16-а).
Приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У спірний період роботи, а саме з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року були чинні Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.08.1991 року №10, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 11.03.1994 року №162.
Дослідивши Списки 2, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.08.1991 №10, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 11.03.1994 №162, судом встановлено, що посада «акумуляторник», значиться у Списках 2.
З огляду на викладене, а також враховуючи наявність запису у трудовій книжці про проведення атестації робочого місця посади акумуляторника за Списком № 2, суд вважає за можливе зарахувати період роботи позивача з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року на посаді акумуляторника.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача період роботи з 10 липня 2015 року по 26.05.2017 року, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з даними підсистеми ІКІС ПФУ про призначення та виплати пенсії, зазначений період було зараховано відповідачем до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, про що відповідач також зазначив у своєму відзиві.
З огляду на відсутність спору в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 10 липня 2015 року по 26.05.2017 року, суд вважає за необхідне в задоволенні цієї частині позовних вимог відмовити.
Отже, загальний стаж позивача, що дає право на пенсію на пільгових умовах становить 7 років 2 місяці 18 днів.
При цьому, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для виникнення права у позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 в 57 років (зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки), йому необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком №2.
Тобто, при наявності загального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах 7 років 2 місяці 18 днів, у позивача у 57 років не виникає права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
За таких обставин, суд вважає, що підстави вважати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" неправомірними відсутні.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 420,40 грн. (50%).
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 263 КАС України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 10.01.1990 року по 10.05.1995 року на посаді акумуляторника до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна