Справа № 640/16504/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ № 640/16504/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» (надалі по тексту також - позивач, ТОВ «3В Ріелті») звернулось до суду з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марченко Ольги Анатоліївни та скасувати її постанову від 30 червня 2020 року про накладення на Товариством з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» () штрафу у розмірі 5 100 грн, винесену в межах виконавчого провадження № 61119041.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу винесена протиправно, оскільки рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження, товариством виконано, про що повідомлено державного виконавця.

Відповідач письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Постановою від 17.02.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марченко Ольгою Андріївною відкрито виконавче провадження № 61119041 з виконання виконавчого листа Шевченківського р/с м. Києва від 27.01.2020 № 761/9562/19.

Згідно з виконавчого документа боржник ТОВ «ЗВ Ріелті» зобов`язаний надати державному виконавцю підтвердження про подання заяви про припинення обтяження та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо наступного обтяження: - відомості про боржника: ПАТ «Стаханівський завод технічного вуглецю», місцезнаходженням якого є: 92700, Луганська обл., м. Старобільськ, вул. Монастирська, буд. 71-А; код за ; - відомості про обтягувача: ТОВ «ЗВ Ріелті», місцезнаходженням якого є: 01034, м. Київ, вул. Золотоворітська, буд. 6, код за ; - рухоме майно, що є предметом обтяження: автомобіль Skoda SuperB 1.8 Т, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови від 30.06.2020 у виконавчому провадженні № 61119041 на позивача накладено штраф у розмірі 5 100 грн за невиконання виконавчого документа, а саме не надано державному виконавцю підтвердження про подання заяви про припинення обтяження та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо наступного обтяження: - відомості про боржника: ПАТ «Стаханівський завод технічного вуглецю», місцезнаходженням якого є: 92700, Луганська обл., м. Старобільськ, вул. Монастирська, буд. 71-А; код за ; - відомості про обтягувача: ТОВ «ЗВ Ріелті», місцезнаходженням якого є: 01034, м. Київ, вул. Золотоворітська, буд. 6, код за ; - рухоме майно, що є предметом обтяження: автомобіль Skoda SuperB 1.8 Т, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 .

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частинами 5 та 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

В свою чергу, накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу за невиконання рішення суду допустимо за умови одночасного існування двох обставин, а саме: - невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); - відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Відтак, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено по-перше факт невиконання боржником судового рішення і по-друге відсутність поважних причин.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 у справі № 816/297/17.

Судом установлено, що станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу виконавчий документ фактично було виконано позивачем 22.06.2020, а саме за заявою ТОВ « 3В Ріелті» приватним нотаріусом Тюріною В.Б. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинено обтяження за реєстраційним номером запису 11462593 щодо обтяження: - відомості про боржника: ПАТ «Стаханівський завод технічного вуглецю», місцезнаходженням якого є: 92700, Луганська обл., м. Старобільськ, вул. Монастирська, буд. 71-А; код за ; - відомості про обтягувача: ТОВ «ЗВ Ріелті», місцезнаходженням якого є: 01034, м. Київ, вул. Золотоворітська, буд. 6, код за ; - рухоме майно, що є предметом обтяження: автомобіль Skoda SuperB 1.8 Т, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 .

Відповідачем вказані факти не спростовуються, доказів та жодних обґрунтувань, з яких державний виконавець дійшов висновку про невиконання позивачем рішення суду, що стало наслідком прийняття спірної постанови про накладення штрафу на позивача, відповідачем також не надано.

Суд зазначає, що приписами Закону України "Про виконавче провадження" обов`язок щодо повідомлення державного виконавця про наявність поважних причин про неможливість виконання рішення суду, а також повідомлення про факт виконання такого рішення покладено саме на боржника виконавчого провадження.

Позивач зазначає в позовній заяві, що наступного дня 23.06.2020 було повідомлено в телефонному режимі державного виконавця про фактичне виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Натомість матеріали виконавчого провадження № 61119041 вказаної заяви боржника не містять.

Отже, ураховуючи, що відповідач належним чином не був повідомлений про виконання рішення суду в порядку, передбаченому приписами Закону України «Про виконавче провадження», у суду немає підстав для визнання протиправними дій щодо винесення державним виконавцем спірної постанови.

Водночас слід зауважити, що підставою для винесення спірної постанови є саме факт установлення державним виконавцем не виконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що не зважаючи на необізнаність відповідача про виконання рішення суду, таке, на час винесення спірної постанови боржником було виконано.

З огляду на викладене, вбачається, що на час винесення спірної постанови про накладення на позивача штрафних санкцій підстави для притягнення до відповідальності за ст.ст. 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" були відсутні, відтак, постанова про накладення штрафу від 30.06.2020 ВП № 61119041 підлягає скасуванню.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марченко Ольги Анатоліївни від 30 червня 2020 року про накладення на Товариством з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» () штрафу у розмірі 5 100 грн, винесену в межах виконавчого провадження № 61119041.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» судовий збір в сумі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» (01034, м. Київ. вул. Золотоворітська, 6, )

Відповідач: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,110, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 КАС України.

Суддя Н.М. Шевченко