Справа № 640/6759/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Київ № 640/6759/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомленняя-рішення
присутні у судовому засіданні представники сторін:позивача - Колос К.О.; відповідача - Скрибка І.Ю.; вільний слухач - ОСОБА_1 ,

(у судовому засіданні 03.09.2020, відповідно до ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення)),

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» (адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, ідентифікаційний код - 32708773) (далі - позивач або ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» або Суб`єкт перевірки або Товариство) подано на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ідентифікаційний код - 43141267) (надалі - відповідач або ГУ ДПС у м. Києві або Контролюючий орган), у якому Товариство просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.12.2019 № , прийняте ГУ ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в результаті подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2019 року контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку. Внаслідок перевірки та розгляду заперечень позивача контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 № , яким відмовлено ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» у поверненні бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 8,4 млн. грн. Позивач вважає, що прийняте рішення порушує його майнові права та інтереси, є необґрунтованим та незаконним, оскільки при поданні заяви про повернення суми бюджетного відшкодування платником податків дотримано усі вимоги на відповідний період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2020 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/6759/20, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 20.05.2020.

15.04.2020 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив Головного управління ДПС у м. Києві, у якому зазначено, що оскільки на момент декларування бюджетного відшкодування податку на додану вартість в серпні 2019 року імпортований ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» товар протягом грудня 2017 року - серпня 2019 року реалізовано, то від`ємне значення з ПДВ за грудень 2017 року, березень - травень 2018 року, липень 2018 року, січень - лютий 2019 року, яке зазначено у розрахунку бюджетного відшкодування (Д3) до декларації з ПДВ за серпень 2019 року на суму 8 440 228 грн. відсутнє. Таким чином, у порушення вимог п. 200 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» завищено бюджетне відшкодування за серпень 2019 року на 8 440 228 грн. і, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за серпень 2019 року.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач не виконав процесуального обов`язку, передбаченого ст. 162 КАС України, щодо надання заперечень на наведені позивачем обставини та правові підстави позову. Позивач на противагу доводам відповідача вказав, що від`ємне значення податку на додану вартість розраховується не щодо окремого товару, чи окремої господарсько операції, а щодо звітного податкового періоду, у якому формується від`ємне значення у зв`язку з перенесенням податкового кредиту з попередніх періодів. Таким чином, на думку позивача, не важливо чи був проданий товар, що сформував податковий кредит у попередніх періодах, станом на дату звернення позивача з заявою про бюджетне відшкодування ПДВ, чи ні. Окрім того, позивач переконаний, що проведена відповідачем податкова перевірка є незаконною з огляду на порушення положень п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 та п. 200.11. ст. 200 Податкового кодексу України.

У додаткових поясненнях позивачем акцентовано увагу на правові позиції судів в аналогічних спорах, а також на практиці Європейського суду з прав людини.

20.05.2020 судом оголошено перерву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.07.2020.

У відкритому судовому засіданні 23.07.2020 судом оголошено перерву на 03.09.2020.

В судовому засіданні 03.09.2020 представник позивача, з викладених у позові підстав, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» зареєстровано 22.12.2003 в органах державної реєстрації за № 0051447 Печерською районною в місті Києві державною адміністрацію та взято на податковий облік в органах державної фіскальної служби від 24.12.2003 № 34148 в ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві. Позивач є платником податку на додану вартість з 03.07.2007 по дату складення акта перевірки, записи про анулювання статусу відсутні.

30.09.2019 ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» подано до ГУ ДПС у м. Києві у складі уточнюючого розрахунку до податкової декларації від 30.09.2019 № з ПДВ за серпень 2019 року заяву про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2019 року у розмірі 12 000 000 грн.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 16.10.2019 № 1975, відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 30.09.2019 № ) з урахуванням показників уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Висновками акта перевірки від 21.11.2019 № 287/26-15-05-04-01/32708773 (далі - акт) встановлено порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ за серпень 2019 року га 11 288 046 грн., при цьому не встановлено порушень в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування на додану вартість за серпень 2019 року на 711 954 грн.

Заперечення на акт перевірки відповідачем задоволено частково, викладено висновки акта у наступній редакції:

« 4.1. Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» (податковий номер 32708773) вимог п. 200.4 ст. 200 Кодексу в результаті чого, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Кодексу ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» (податковий номер 32708773) відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ за серпень 2019 року на 8 440 228 гривень.

4.2. Документальною позаплановою виїзною перевіркою не встановлено порушення ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» (податковий номер 32708773) вимог Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2019 року на 3 559 772 гривень».

13.12.2019 ГУ ДПС у м. Києві на підставі акта перевірки від 21.11.2019 № 287/26-15-05-04-01/32708773 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» відмовлено у отриманні бюджетного відшкодування за період з серпня 2019 року на суму 8 440 228 грн.

За результатами оскарження вказаного рішення в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України від 17.02.2020 № 5978/6/99-00-01-05-02-06 податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 № залишено без змін, а скаргу від 20.12.2019 № 20/12 - без задоволення.

Незгода з рішенням суб`єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду із відповідним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд наголошує на такому.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 187.8 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Пунктом 198.3 ст. 198 цього Кодексу визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 Податкового кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно до п. 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України 200.4. при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - ;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (пп. 200.7.1, 200.7.2 п. 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно з п. 200.8 ст. 200 ПК України, до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до п. 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.12 статті 200 ПК України).

Водночас, п. 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Зі змісту наведених норм ПК України можна дійти висновку, платники податку отримують бюджетне відшкодування за умови узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п. 200.11 ст. 200 ПК України, за результатами документальної перевірки.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що позивач 30.09.2019 подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період серпень 2019 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 12 000 000 грн., яка відображена у зазначеній податковій декларації.

У зв`язку з поданням відповідної заяви, контролюючим органом поведено документальну позапланову виїзну перевірку відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 16.10.2019 № 1975.

У контексті з наведеним суд зважає на пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, якою визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Також відповідно до п. 37 підрозд. 2 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

З 1 липня 2015 року до 1 січня 2017 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, абзацу четвертого пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11 статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Аналізуючи зміст наведених норм п.п. 200.10, 200.11 ст. 200, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України у сукупності Верховний Суд під час перегляду в порядку касаційного провадження схожих спорів за участь органів ДФС (постанови від 14.05.2019 у справі №813/3175/15, від 12.03.2019 у справі №809/2927/15), а також Шостий апеляційний адміністративний суд (у постанові від 16.05.2019 у справі №420/187/19) дійшли висновків про наступне: перевірка за підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України має відмінність, застосування якої залежить від того, чи заявлено платником податку відшкодування з бюджету податку на додану вартість. Якщо так, для проведення перевірки необхідна наявність підстав, визначених у розділі V цього Кодексу. Якщо бюджетне відшкодування не заявлено - така вимога відсутня.

Тобто, контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо достовірності суми бюджетного відшкодування) не буде різною за своєю суттю за умови, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

При цьому, тривалість проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлена статтею 200 зазначеного кодексу.

Беручи до уваги зміст наведених вище норм Кодексу, правові позиції Касаційного суду, а також виходячи з обсягу встановлених у справі обставин, суд вважає, що у ГУ ДФС у м. Києві не було жодної із перелічених у п. 200.11 ст. 200 ПК України підстав для проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна». Оскільки за даними податкової декларації за серпень 2019 року від`ємне значення податку на додану вартість, за рахунок якого позивачем було заявлено суму бюджетного відшкодування, було сформовано ним за операціями, вчиненими після 1 січня 2017 року.

У зв`язку з цим суд погоджується із позицією позивача про те, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питання законності декларування ним сум відшкодування з бюджету податку на додану вартість за серпень 2019 року була призначено відповідачем за відсутності передбачених п. 200.11 ст. 200 ПК України підстав та з порушенням строків, встановлених п. 200.10 та 200.11 ПК України.

Досліджуючи наявність підстав для бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість суд відмічає таке.

З урахуванням п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 ПКУ при від`ємному значенні різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду платник ПДВ має право заявити таку суму, в частині, що не перевищує реєстраційну суму на момент отримання контролюючим органом декларації, до бюджетного відшкодування на поточний рахунок платника податку та/або сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету шляхом заповнення рядка 20.2 та відповідно рядків 20.2.1 та/або 20.2.2 декларації, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289 (далі - Порядок № 21).

Згідно з п.п. 4 п. 5 розд. V Порядку № 21 при заповненні рядка 20.2 декларації обов`язковим є подання додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) (далі додаток 3).

Таблиця 1 додатку 3 до декларації заповнюється наступним чином:

в графі 1 зазначається сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим.1.3 ст. 200 прим.1 ПК України на момент подання декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 20 - рядок 20.1 декларації);

в графі 2 відображається сума з рядка 1, що є фактично сплаченою у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України;

в графі 3 зазначається сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню та яка переноситься до рядка 20.2 декларації 0110. Значення цього рядка не може перевищувати значення рядка 2.

Розшифрування суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України здійснюється в таблиці 2 додатку 3 до декларації. В таблиці зазначається індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від`ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом.

Судом встановлено, що позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виявленням самостійно виявлених помилок до декларації за серпень 2019 року (від 30.09.2019 № ), у якому вказано:

у рядку 19 «від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» попередній показник - 17 497 728, уточнений - 17 497 728;

у рядку 20 «сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент подання податкової декларації» попередній показник - 17 497 728, уточнений - 17 497 728;

у рядку 20.2 (Д3, Д4) «підлягає бюджетному відшкодуванню» уточнений - 12 000 000;

у рядку 21 (Д2) «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду», попередній показник - 17 497 728, уточнений - 5 497 728, різниця 12 000 000.

З розрахунку сум бюджетного відшкодування (Д3) (Додаток 3) (від 30.09.2019 № ) вбачається, що сума заявлена платником податків до відшкодування у розмірі 12 000 000,00 грн. включає від`ємне значення у попередніх звітних періодах, а саме за грудень 2017 року - 2 488 614,45 грн., за березень 2018 року - 1 049 530,34 грн., за квітень 2018 року - 619 583,00 грн., травень 2018 року - 4 266 807,00 грн., за липень 2018 року - 1 065 562,00 грн., за січень 2019 року - 714 643,44 грн., за лютий 2019 року - 1 795 259,44 грн.

Вказані суми від`ємного значення у попередніх звітних періодах сформовані у результаті імпорту сільськогосподарської техніки, що підтверджується копіями митних декларацій, наявними у матеріалах справи (т. 1 ст. 219-250, т. 2 ст. 1-96).

В ході перевірки встановлено, що відповідно до митних декларацій про ввезення товарів на територію України ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» за грудень 2017 року, березень - травень 2018 року, липень 2018 року, січень - лютий 2019 року імпортовано товарів на суму ПДВ у розмірі 25 644 305 грн. (абз. 4 ст. 7 акту).

Водночас, у акті перевірки в частині визначення обсягу реалізації на території України імпортованої сільськогосподарської техніки вказано 19 269 892 грн., при цьому період для обрахунку застосовано з грудня 2017 року по 2019 рік, що не відповідає періодам вказаним при обрахунку розміру заявленого бюджетного відшкодування, а саме за грудень 2017 року, березень-травень 2018 року, липень 2018 року, січень-лютий 2019 року.

Варто відмітити, що у акті перевірки контролюючим органом встановлено суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 ПК України на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, у розмірі 17 497 728 грн., що відповідає сумі ліміту, вказаного у рядку 3.19 акту.

На дату складення акту перевірки сума податкового боргу відсутня (рядок 3.20 акту).

За висновком контролюючого органу фактично сплачено у попередніх періодах та звітному періодах до Державного бюджету України 12 000 000 грн.

Таким чином, контролюючим органом не заперечується відсутність у позивача податкової заборгованості, підтверджується наявність податкового кредиту з податку на додану вартість, що був сформований у минулих періодах, та факт сплати відповідних сум до Державного бюджету України при імпорті товарів.

При цьому суд відмічає, що сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, отже, на відміну від доводів відповідача, така сума не залежить від обставин реалізації конкретного виду товару за яким нараховані суми податку на додану вартість внаслідок імпорту та визначається у відповідний податковий період.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що при імпорті товарів бюджетному відшкодуванню підлягає та частина від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах до Державного бюджету України, тому незалежно від факту реалізації імпортованого товару, суми податку на додану вартість, сплачені платником податку до Державного бюджету України при імпорті придбаних у нерезидента товарів, за умови належним чином оформлених митних декларацій та використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку включаються до складу податкового кредиту та відповідно підлягають бюджетному відшкодуванню.

Отже, враховуючи викладене, за встановлених обставин щодо виконання позивачем всіх необхідних умов, передбачених Податковим кодексом України, для отримання бюджетного відшкодування на суму 12 000 000 грн., податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 № , яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» у поверненні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 8 440 228 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 23122,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2019 № , прийняте Головним управління ДПС у м. Києві

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» (адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, ідентифікаційний код - 32708773) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) понесені ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 23122,00 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять дві гривні).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 14.09.2020.

Суддя К.С. Пащенко