Справа № 560/135/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/135/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

10 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не прийняття рішення у передбачений законом строк у зв`язку із невиконанням без поважних причин боржником рішення виконавця від 21 листопада 2019 року;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про накладення на боржника штрафу, в якій зазначити вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач вказав, що 06 листопада 2019 року звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження у зв`язку із чим 21 листопада 2019 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №60673642 у якому зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. Однак, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду боржником не виконано, у зв`язку із чим відповідачем мало бути винесено постанову про накладення на боржника штрафу, за невиконання рішення суду.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. щодо надіслання в порядку статті 28 Закону №1404-VIII постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимоги від 27 грудня 2019 року.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надіслати в порядку статті 28 Закону №1404-VIII ОСОБА_1 та Міністерству юстиції України постанову про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимогу від 27 грудня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 840,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Із матеріалів справи судом встановлено, що постановою від 14 грудня 2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Скасував рішення Центральної комісії Міністерства юстиції України від 21 серпня 2017 року про відмову засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у переведенні із Замкової виправної колонії (58) до Криворізької установи виконання покарання та зобов`язав Міністерство юстиції України повторно розглянути його звернення про переведення засудженого до іншої установи виконання покарання.

10 липня 2019 року Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №822/3011/17.

06 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження.

21 листопада 2019 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановський Ю.В. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №822/3011/17, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 10 липня 2019 року.

21 листопада 2019 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановський Ю.В. прийняв постанову про стягнення виконавчого збору.

Згодом, 27 грудня 2019 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановський Ю.В. прийняв постанову про накладення штрафу.

У січні 2020 року вважаючи бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо прийняття у передбачений законом строк постанови про накладення на боржника (Міністерство юстиції України) штрафу у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення суду по справі № 822/3011/17, позивач звернувся з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов виходив з того, що у зв`язку із тим, що 27 грудня 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. винесено постанову у виконавчому провадженні №60673642 з виконання виконавчого листа №822/3011/17 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення Хмельницького окружного адміністративного суду, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача винести постанову про накладення на боржника штрафу, задоволенню не підлягають.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено факт надіслання позивачу та Міністерству юстиції України постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року.

А тому, прийняв рішення, зокрема, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, а саме визнав протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не надіслання в порядку статті 28 Закону №1404-VIII постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та зобов`язав надіслати таку.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року в частині його задоволення та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що судом першої інстанції не надано належного обґрунтування встановленої бездіяльності державного виконавця, оскільки зазначено лише про відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів надіслання сторонам постанови від 27 грудня 2019 року.

Окрім того, зауважуючи, що судом залишено поза увагою те, що постанову від 27 грудня 2019 року про накладення штрафу було доведено до відома сторін шляхом скерування поштовою кореспонденцією супровідним листом від 27 грудня 2019 року.

У зв`язку із чим, відповідач вважає, що такі факти дають змогу стверджувати, що державними виконавцями при здійсненні виконавчих дій дотримано всіх вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII).

Так, статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статтями 48-62 Закону №1404-VIII, а порядок виконання рішень немайнового характеру - нормами статей 63-67 вказаного Закону.

Так, відповідно до частин 1 - 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Судом першої інстанції із матеріалів справи встановлено, що 27 грудня 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. винесено постанову у виконавчому провадженні №60673642 з виконання виконавчого листа №822/3011/17 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення Хмельницького окружного адміністративного суду, якою передбачено накладення штрафу у розмірі 5100 гривень та зобов`язання боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Водночас, колегія суддів зауважує таке, відповідно до пункту 4 розділу 4 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 05 серпня 2016 року №2432/5 визначено, що Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, в автоматизованій системі виконавчого провадження, постанова про накладення на боржника штрафу у визначений законодавством строк відсутня.

При цьому, суд звертає увагу на положення пункту 4 розділу 4 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, в якій окрім іншого передбачено, що у разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

З метою з`ясування причин виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи та надання пояснень щодо відсутності постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року у Автоматизованій системі виконавчих провадження, судом апеляційної інстанції 30 липня 2020 року протокольною ухвалою зобов`язано відповідача надати такі пояснення.

На виконання вимог апеляційного суду, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 19 серпня 2020 року подано лист, в обґрунтування якого зазначено, що станом на сьогодні державний виконавець ОСОБА_2 звільнений, тому встановити причини невнесення постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року №60673642 та вимоги від 27 грудня 2019 року №60673642/14 до Системи та причини недотримання ним пункту 4 розділу 4 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження та повідомити їх суду неможливо.

Відтак, жодної інформації, щодо вчинення відповідних дій у визначений законодавством строк не надано, в той же час, наведеними доказами жодним чином не спростовано факт відсутності постанови у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, що свідчить про наявність протиправної та незаконної бездіяльності з боку державного виконавця.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно Порядку надіслання документів виконавчого провадження врегульованого статтею 28 Закону №1404-VIII, частиною 1 якої визначено, що копії постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, наведеною нормою покладено обов`язок на державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених законом на останніх.

У зв`язку із чим, судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою витребувано у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії супровідного листа від 27 грудня 2019 року №60673642/14, яким до відома доводилася постанова державного виконавця від 27 грудня 2019 року, винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №822/3011/17 від 10 вересня 2019 року.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції, відповідачем 13 липня 2020 року направлено до суду копію супровідного листа №60673642/14 від 27 грудня 2019 року зі змісту якого вбачається, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, направляв для виконання та до відома постанову від 27 грудня 2019 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа, що виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Однак, із наданих доказів, вбачається, що наданий лист не є рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, більше того у Автоматизованій системі виконавчих проваджень цей документ також внесений з чого вбачається, що відповідачем не надано належні докази на спростовання доводів позивача щодо його неповідомлення.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження передбачає заборону виготовлення будь-яких документів виконавчого провадження поза межами Автоматизованій системі виконавчих проваджень, оскільки дотримання вимог Положення спрямоване на оперативне інформування учасників виконавчого провадження про всі дії, які вчиняються виконавцем. Крім того, зазначена процедура унеможливлює будь-які фальсифікації при складання документів, оскільки чітко фіксує час та дату додавання їх у систему.

Відтак, надані відповідачем документи колегія суддів вважає нікчемними і такими, що не можуть підтвердити факт їх існування у відповідні дати.

Це у свою чергу спростовує доводи відповідача про надсилання їх простою поштовою кореспонденцією.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги, а позивач правом подати апеляційну скаргу не скористався, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем всупереч частини 2 статті 77 КАС України не доведено дотримання при надісланні боржнику постанови накладення штрафу від 27 грудня 2019 року вимог статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", що розцінюється колегією суддів, як не надіслання таких взагалі та відповідно не повідомлення сторін виконавчого провадження про прийняття такої постанови.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що необхідно визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. щодо надіслання в порядку статті 28 Закону №1404-VIII постанови про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимоги від 27 грудня 2019 року та зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надіслати в порядку статті 28 Закону №1404-VIII ОСОБА_1 та Міністерству юстиції України постанову про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимогу від 27 грудня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Обрання способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин визначається судом з урахуванням змісту частини 2 статті 2 КАС України, принципів адміністративного судочинства та положень статті 245 КАС України.

Повноваження адміністративного суду визначені частиною 2 статті 245 КАС України, відповідно до якої, суд може прийняти, окрім іншого, постанову про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно не надіслав в порядку статті 28 Закону №1404-VIII постанову про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимогу від 27 грудня 2019 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є саме зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надіслати в порядку статті 28 Закону №1404-VIII ОСОБА_1 та Міністерству юстиції України постанову про накладення штрафу від 27 грудня 2019 року та вимогу від 27 грудня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується відповідачем, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів його апеляційної скарги, а в іншій частині позовних вимог апеляційним судом перевірка не здійснюється.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 вересня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.