Справа № 815/3165/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 815/3165/17
адміністративне провадження № К/9901/28197/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Смоковича М.І., Радишевської О.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 815/3165/17
за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальної допомоги,
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Левчук О.А.,
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Вербицької Н.В., суддів: Джабурії О.В., Кравченка К.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору
1. 12 червня 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі відповідач-1, командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 ) та військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2, ВЧ НОМЕР_1 ), та просить:
1.1 визнати протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;
1.2. визнати протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № 851 щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;
1.3 стягнути з ВЧ НОМЕР_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 року у розмірі обчисленого з повного розміру місячного грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 .
2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що пунктом 1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 липня 2016 року № 93 його звільнено із посади заступника командира батальону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та зараховано у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Заявою від 26 квітня 2017 року він звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, однак відповідачами матеріальної допомоги не надано, звернення не було вирішено і з приводу його не було вжито необхідних заходів та не надано вичерпної відповіді.
2.1. Позивач вказує, що командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 проявив протиправну бездіяльність внаслідок недбалого ставлення до військової служби та бездіяльності військової влади щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки не виконав вимоги статей 58 і 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що його стосується, зокрема: не проявив чуйності та уваги до його потреб, не вник в проблеми його побуту, не забезпечив соціальну та правову захищеність, не прийняв рішення за його зверненням, не вжив заходів про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та не звернувся у разі необхідності з клопотанням за нього перед старшими командирами (начальниками).
2.3. Крім того, позивач зазначив, що будь-яких засобів для існування не має, оскільки перебуває на військовій службі у Збройних Силах України за контрактом, а ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік погіршує стан і так незадовільного соціального благополуччя, що впливає на стан здоров`я.
3. Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши, що наказом Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік» визначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовцям слід здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат: у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції; у другу - щомісячне грошове забезпечення іншим військовослужбовцям та розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; у третю - грошова допомога для оздоровлення; у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів). Відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року №248/3/9/1/119 у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення, видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювати тільки у таких випадках: важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря; смерть рідних по крові або по шлюбу; пожежа або стихійне лихо; одруження військовослужбовця; народження дитини у військовослужбовця або її одруження.
3.1. Щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви позивача від 26 квітня 2017 року № 851, представник ВЧ НОМЕР_1 вказав, що командуванням військової частини було розглянуто заяву позивача та листом № 674 від 26 квітня 2017 року повідомлено про результати розгляду.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 02 липня 2016 року наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 93 ОСОБА_1 звільнено із посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та наказано вважати таким, що перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
5. 13 лютого 2017 року наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 17 пункт 1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02 липня 2016 року № 93 викладено в новій редакції, відповідно до якої ОСОБА_1 вважати таким, що перебуває у розпорядженні командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
6. 27 березня 2017 року фінансово-економічним управлінням Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України на заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року № Д-09/2 щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік листом № 154/24/1-344 доведено до відома, що відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, Міністром оборони України прийнято рішення від 15 лютого 2017 року № 1223/з/12 щодо виплати у 2017 році додаткових видів грошового забезпечення, а саме: у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення надано право командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) здійснювати видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тільки у випадках: важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря; смерть рідних по крові або по шлюбу; пожежа або стихійне лихо; одруження військовослужбовця; народження дитини у військовослужбовця або її одруження та повідомлено, що у заяві відсутні підстави визначені у рішенні Міністра оборони України від 15 лютого 2017 року № 1223/з/12.
7. 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань, у якій зазначив, що грошовим забезпеченням, як єдиним джерелом існування для забезпечення рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму встановленого законом, його не забезпечено з вересня 2016 року внаслідок бездіяльності Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та ВЧ НОМЕР_1 та він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України без забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання чи службового жилого приміщення чи орендованого житла, а також зазначив що це погіршує стан його здоров`я.
8. Документу на підтвердження важкого стану здоров`я, зокрема посвідчення чи відповідного висновку лікаря, як це передбачено рішенням Міністра оборони України від 15 лютого 2017 року № 1223/з/12, в заяві не зазначено та до неї не додано.
9. ВЧ НОМЕР_1 листом від 26 квітня 2017 року № 674 за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву від 26 квітня 2017 року щодо виплати матеріальної допомоги розглянуто та, посилаючись на пункт 7 наказу Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік та роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119, відмовлено в задоволенні заяви.
10. Вказаний лист отримано позивачем 13 червня 2017 року та додано до матеріалів справи.
11. 12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з запитом на інформацію про суми виплаченої матеріальної допомоги військовослужбовцям у січні-травні 2017 року, у Збройних Силах України та у Військово морських Силах Збройних Сил України.
12. Листом від 16 червня 2017 року № 248/3/971/721 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив, що у 2017 році матеріальна допомога виплачена у загальній сумі 12 773,9 грн, у тому числі у Військово Морських Силах Збройних Сил України 1 160,1 грн.

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення
13. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.
14. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань не містить підстав, визначених рішенням Міністра оборони України від 15 лютого 2017 року № 1223/з/12.
14.1. Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2017 рік суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вказані позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року та листом від 26 квітня 2017 року № 674 відмовлено в задоволенні заяви, що підтверджується зібраними доказами по справі та факт отримання зазначеного листа позивачем не заперечується.
14.2. Додатково суд апеляційної інстанції зауважив, що як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, зокрема, щодо ненадання відповідачем відповіді на його заяву. 13 червня 2017 року позивач отримав лист з відповіддю відповідача, неотримання якої було однією із позовних вимог, та додав її копію для приєднання до матеріалів справи. Позивач не змінював позовних вимог в суді першої інстанції, зокрема не заявляв вимоги щодо визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного направлення відповіді від 26 квітня 2017 року № 674 на адресу ОСОБА_1 , що позбавляє суд визнавати такі дії, навіть в разі встановлення такої обставини, протиправними.

ІV Касаційне оскарження
15. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 23 лютого 2018 року.
16. У касаційній скарзі позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій не перевірено факту направлення відповідачем-2 на його адресу відповіді від 26 квітня 2017 року № 674, а лише встановлено, факт отримання позивачем вказаної відповіді, тобто, на думку позивача, судами не досліджено всіх зібраних в справі доказів та не застосовано до вказаних правовідносин норми статті 19 Закону України «Про звернення громадян».
16.1. Також заявник касаційної скарги звертає увагу на той факт, що Конституція України та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачають гарантії соціального і правового характеру для військовослужбовців і членів їх сімей та не встановлюють право щодо отримання допомоги для вирішення соціально-побутових питань лише за певних умов. Обмеження у виплаті цієї допомоги, на думку позивача, є правовим нігілізмом з ознаками дискримінації за своєю суттю.
16.2. Так, позивач зауважує, що приписами постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. А, отже, на думку позивача, Міністр оборони України визначає не умови, а лише порядок виплати вказаної допомоги.
16.3. Також заявник касаційної скарги вважає поликовим висновок судів попередніх інстанцій, що пропозиції Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119 до Міністерства оборони України набули статусу роз`яснень, а резолюція Міністра оборони України набула статусу рішення, оскільки це суперечить пункту 40 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджених Кабінетом Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242.
16.4. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати рішення суддів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про задоволення позову.
17. 27 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано із Одеського окружного адміністративного суду справу № 815/3165/17.
18. 12 березня 2018 року справа № 815/3165/17 надійшла до Верховного Суду.
19. До Верховного Суду 06 квітня 2018 року надійшли відзиви відповідачів, в яких командир ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ВЧ НОМЕР_1 , спростовуючи доводи касаційної скарги просять залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
20. 06 травня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 травня 2020 року № 746/0/78-20 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
21. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н.В., суддів Смоковича М.І., Радишевську О.Р.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
22. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
23. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ.
24. За правилом пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
25. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
26. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27 . Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
29. Частиною четвертою статті 9 Закону№ 2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30. Згідно з частиною дугою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
31. Підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, далі Постанова № 1294) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
32. Відповідно до розділу XXXIII «Правила виплати матеріальної допомоги» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі Інструкція № 260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
33. Пунктом 33.1 Інструкції № 260 визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік видається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
34. Згідно з пунктом 33.2. Інструкції № 260 матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
35. Пунктом 33.3. зазначеної Інструкції встановлено, що розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
36. 09 лютого 2017 року Міністерством оборони України з метою організації виконання Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік і забезпечення виконання поставлених перед Збройними Силами України завдань, ефективного та економного використання бюджетних коштів, своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечення та заробітної плати, оптимізації витрат на відрядження та нагородження особового складу, прийнято наказ № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік (далі Наказ МОУ № 88).
37. Пунктом 7 цього наказу встановлено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2017 році здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат:
у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду;
у другу - розрахунки зі звільненими військовослужбовцями;
у третю - грошова допомога для оздоровлення;
у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).
38. Відповідно до пункту 9 наказу МОУ № 88 встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення). Накази на виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на відповідний місяць з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовців або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби. Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

VІ Позиція Верховного Суду
39. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
40. За змістом частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).
41. Системний аналіз норм частини другої статті 9 Закону №2011-XII, пункту 5 Постанова № 1294 та пунктів 33.1-33.3 Інструкції № 260 дозволяє зробити висновок, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців.
42. В силу приписів підпункту 3 пункту 5 Постанови №1294 та пунктів 33.2-33.3 Інструкції № 260, керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
43. Отже, Верховний Суд зауважує, що надання військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника державного органу, яке залежить від обсягів асигнувань, що виділяються на їх утримання.
44. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань, у якій зазначив, що грошовим забезпеченням, як єдиним джерелом існування для забезпечення рівня життя, не нижчого від прожиткового мінімуму встановленого законом, його не забезпечено з вересня 2016 року внаслідок бездіяльності Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та ВЧ НОМЕР_1 та він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України без забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання чи службового жилого приміщення чи орендованого житла, а також зазначив що це погіршує стан його здоров`я.
45. Відповідачем-1 листом від 26 квітня 2017 року № 674 повідомлено, що заяву позивача від 26 квітня 2017 року позивача щодо виплати матеріальної допомоги розглянуто та, посилаючись на пункт 7 наказу Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік та роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119, відмовлено в задоволенні заяви.
46. Верховний Суд уважає обґрунтованими доводи касаційної скарги щодо незастосування до спірних правовідносин інформації, зазначеної у листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119 та зазначає наступне.
47. Приписами пункту 9 наказу МОУ № 88 визначено, що у заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовців або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.
48. Відповідно до листа (роз`яснення) Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119 у зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом за фондом грошового забезпечення, видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань рекомендовано здійснювати тільки у таких випадках:
важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї (поранення контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або відповідного висновку лікаря;
смерть рідних по крові або по шлюбу;
пожежа або стихійне лихо;
одруження військовослужбовця;
народження дитини у військовослужбовця або її одруження.
49. Рішенням Міністра оборони України № 1223/з/12 від 15 лютого 2017 року погоджено роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09 лютого 2017 року № 248/3/9/1/119.
50. Тобто роз`яснення у вказаному листі звужують перелік причин, які військовослужбовець може вказати, обґрунтовуючи свою заяву про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
51. Верховний Суд зауважує, що листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть мати лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
52. Отже, у цьому випадку Верховний Суд уважує, що застосуванню у цьому випадку підлягають приписи пункту 9 наказу МОУ № 88, які передбачають, що у заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовців або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.
53. Позивач у своїй заяві від 26 квітня 2017 року до командира військової частини НОМЕР_1 наводив причини, через настання яких просив виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, зокрема, у зв`язку із тим, що він є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України без забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання та з вересня 2016 року не забезпечений коштами для існування. Разом з тим, у листі командира ВЧ НОМЕР_1 від 26 квітня 2017 року № 674 не наведено будь-яких обґрунтувань та доказів відсутності фінансування для здійснення позивачу вказаної виплати.
54. Нормами частини третьої статті 242 КАС України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
55. Відмовляючи в цій частині в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заява ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року про надання матеріальної допомоги за 2017 рік для вирішення соціально-побутових питань не підлягає задоволенню оскільки не містить підстав, визначених рішенням Міністра оборони України від 15 лютого 2017 року № 1223/з/12.
56. Проте судами попередніх інстанцій не було досліджено питання чи було доведено ВЧ НОМЕР_1 граничні обсяги видатків та чи отримані асигнування та в якому розмірі для надання військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році та чи було розглянуто заяву відповідно до приписів Постанова № 1294, пунктів 33.1-33.3 Інструкції № 260 та наказу МОУ № 88.
57. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
58. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій у частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та стягнення цієї допомоги порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.
59. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити питання чи було доведено ВЧ НОМЕР_1 граничні обсяги видатків та чи отримані асигнування та в якому розмірі для надання військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році та на підставі встановлених обставин надати оцінку спірним правовідносинам із урахуванням приписів Постанови № 1294, пунктів 33.1-33.3 Інструкції № 260 та наказу МОУ № 88.
60. Таким чином, постанови судів першої та апеляційної інстанцій у частині щодо ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та стягнення цієї допомоги підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 353 КАС України.
61. Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № 851 щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік Верховний Суд зазначає наступне.
62. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 листом від 26 квітня 2017 року № 674 отримано ОСОБА_1 13 червня 2017 року та додано до матеріалів справи.
63. Судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що позивач не змінював позовних вимог в суді першої інстанції, зокрема не заявляв вимоги щодо визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного направлення відповіді від 26 квітня 2017 року № 674 на адресу ОСОБА_1 , що позбавляє суди визнавати такі дії, навіть в разі встановлення такої обставини, протиправними.
64. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що підстави для задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № 851 відсутні.
65. Ураховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне рішення судів попередніх інстанцій у частині визнання протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2017 року № 851 щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік залишити без змін, оскільки судами у цій частині не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року в справі № 815/3165/17 у частині ненадання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та стягнення цієї допомоги скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

3. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.В. Шевцова

Судді: М.І. Смокович

О.Р. Радишевська