Справа № 340/1255/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року справа № 340/1255/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Черної О.Ю.,

за участі представників позивача Коробєйнікова А.В.

та відповідача Капиш В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі Управління) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати середнього заробітку за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року.

Водночас, просив суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити надбавку за вислугу років і середній заробіток з урахуванням виплат за жовтень листопад 2019 року (а.с.1-7, 92).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги позову.

Пояснив, що з дня прийняття на роботу у порядку переведення з Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області (далі Управління 2) середній заробіток за період проходження військової служби зменшився до розміру посадового окладу.

Управління заперечило стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.23-32).

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що середній заробіток нараховувався відповідно до приписів нормативно-правового акту Уряду України.

Зазначила, що позивач не працював жодного дня, тому середній заробіток склав розмір посадового окладу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 з 2006 року по 27 грудня 2019 року працював в Управлінні 2 (а.с.8, 12).

24 жовтня 2019 року призваний на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних сил України (а.с.80-81).

З цього дня за ним зберігалось робоче місце і виплачувався середній заробіток.

Визначаючи середньоденну заробітну плату, Управління 2 враховувало розмір заробітної плати за серпень вересень 2019 року (а.с.80-81).

Середньоденна заробітна плата склала 863,52 грн.

ОСОБА_1 не ставив під сумнів правильність розрахунку.

Управління 2 упродовж з 24 жовтня по 27 грудня 2019 року виплачувало середній заробіток з урахуванням згаданого розміру середньоденної заробітної плати (а.с.12, 80-81).

Середній заробіток за листопад 2019 року (21 робочий день) склав 18133,92 грн. (а.с.12).

У грудні 2019 року сплачено компенсацію за дні невикористаних відпусток.

Наказом Управління 2 від 26 грудня 2019 року №1020/к ОСОБА_1 звільнено з наступного дня з посади головного спеціаліста сектору з питань банкрутства на підставі приписів пункту 5 статті 36 КЗпП України (а.с.8).

Наказом відповідача від 26 грудня 2019 року №638-к позивача з 28 грудня того ж року призначено на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації в порядку переведення (а.с.9).

З дня призначення і по 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 відповідач сплатив середній заробіток за період проходження військової служби у розмірі посадового окладу (а.с.23-32).

Посадовий оклад за період праці в Управлінні 2 становив 5110 грн., а в Управлінні збільшився до 5500 грн. (а.с.80-81, 84).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, стаття 119 КЗпП України має таку назву «Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків».

Приписами частини 3 цієї норми права встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, мова йде про юридичну гарантію, яка має і фінансову складову.

Юридичні гарантії (фр.Garantie порука, умова, забезпечувати що-небудь) законодавчо закріплені засоби охорони суб`єктивних прав громадян і організацій, способи їх реалізації, а також засоби забезпечення законності і охорони правопорядку, інтересів особистості, суспільства і держави.

Призвавши позивача на військову службу за призовом, держава гарантувала збереження за ним робочого місця і виплату середньоденної заробітної плати у сумі 863,52 грн. до завершення проходження військової служби.

Середній заробіток склав 18133,92 грн. (21 робочий день).

Управління 2 дотрималось цих вимог закону.

Наказом Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2019 року №3173/5 ліквідовано як юридичні особи публічного права його територіальні органи і утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи.

Управління стало правонаступником Управління 2 лише в частині владних повноважень.

Ліквідовуючи юридичну особу Управління 2, держава запропонувала ОСОБА_1 перейти на роботу до Управління, виконуючи одну з складових згаданої гарантії.

Однак, Управління виплачувало середній заробіток у сумі 5500 грн. (посадовий оклад).

Отже, розмір фінансової гарантії зменшився у більш як 3 рази.

Фінансова гарантія не може зменшуватись, бо в протилежному випадку перестане бути гарантією (відбудеться зміна).

Нараховуючи середній заробіток, Управління керувалось приписами Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Приписами пункту 2 Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не

працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Приписами пункту 4 Порядку визначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Отже, за логікою Порядку Управління мало визначити середній заробіток позивача у розмірі посадового окладу, оскільки жодного дня не працював у цій юридичній особі.

Приписи частини 3 статті 119 КЗпП України прийняті пізніше у часі, ніж приписи Порядку, тому останній не приведений у відповідність до вимог Кодексу.

Уряд України мав би врегулювати питання виплати середнього заробітку за час проходження військової служби стосовно ситуації, яка трапилась з ОСОБА_1 (переведення з одного до іншого державного органу), щоб законодавча фінансова гарантія знайшла підтвердження і на рівні підзаконного акту.

Водночас, варто звернути увагу на ще один припис пункту 4 Порядку, котрий прийнято пізніше у часі, ніж припис частини 3 статті 119 КЗпП України.

Ним встановлено, що працівникам, які були звільнені в запас з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та повторно призвані для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обчислення середньої заробітної плати проводиться з урахуванням норм цього Порядку. У разі коли розрахована в установленому порядку середня заробітна плата є нижчою від середньої заробітної плати, яка зберігалась за працівником протягом періоду попередньої військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, для розрахунку

компенсації застосовується середня заробітна плата, яка зберігалась за працівником протягом періоду попередньої військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Цей припис Порядку відповідає не тільки букві, а й духу припису частини 3 статті 119 КЗпП України.

Фактично, Уряд України розширив дію фінансової гарантії, сказавши, що при повторному призові на військову службу з роботи, яка оплачувалась менше, ніж з роботи, з котрої призивався вперше, для розрахунку компенсації застосовується середня заробітна плата, яка зберігалась за працівником протягом періоду попередньої військової служби за призовом.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що при переході на роботу до Управління під час проходження військової служби за призовом середній заробіток ОСОБА_1 на час проходження військової служби не міг бути меншим, ніж той, який нарахувало і виплачувало Управління 2.

Таким чином, відповідач допустив протиправні дії, які полягають у нарахуванні і виплаті середнього заробітку у розмірі посадового окладу.

З цих підстав суд відмовляє позивачу у вимозі щодо нарахування середнього заробітку з урахуванням виплат, які здійснило Управління 2 у жовтні-листопаді 2019 року.

Захист порушеного права полягає у зобов`язанні Управління перерахувати ОСОБА_1 середній заробіток за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року з урахуванням середньоденної заробітної плати у сумі 863,52 грн. та припису пункту 10 Порядку і доплатити додаткові кошти, врахувавши виплачені раніше за цей же період.

Припис пункту 10 Порядку належить врахувати при здійсненні перерахунку, оскільки у згаданому періоді збільшився розмір посадового окладу.

Отже, позов належить задовільнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року.

Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перерахувати ОСОБА_1 середній заробіток за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року з урахуванням середньоденної заробітної плати у сумі 863,52 грн. та припису пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, і доплатити додаткові кошти.

В іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей