Справа № 640/11763/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.04.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02 січня 2019 року № Ф-2300-17;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 травня 2019 року № Ф-2300-17;

- звільнити ОСОБА_1 від сплати єдиного соціального внеску у майбутньому.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.04.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02 січня 2019 року № Ф-2300-17;

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 травня 2019 року № Ф-2300-17;

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в лютому 2019 року позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.01.2019 року, в якій ГУ ДФС у м. Києві вимагало сплатити недоїмку із єдиного соціального внеску у розмірі 15819,54 грн.

Не погоджуючись із вказаними вимогами, позивач листом від 21 лютого 2019 року подав заперечення проти вимоги, які були отримані ГУ ДФС у м. Києві 26.02.2019 року.

04.04.2019 року позивачем була отримана відповідь відповідача за № 41662/Ц/26-15-17-04-22 від 27.03.2019 року, якій у задоволенні заперечень було відмовлено. В зв`язку із чим, позивач повторно направив лист на адресу відповідача, проте відповіді на нього він не отримав.

29 травня 2019 року на поштову адресу позивача надійшла повторна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11 травня 2019 року №Ф-2300-17 у розмірі 21030,90 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими вимогами, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу;

- позивач в період, за який йому виставлена оскаржувана вимога досяг пенсійного віку та отримує соціальну допомогу, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, з огляду на що, звільняється від сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- при цьому, договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не укладав, зворотного відповідачем під час розгляду справи не доведено.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають щодо нарахування та ведення обліку єдиного соціального внеску, врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.

Законом України від 06.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону №2464-VІ, що діють з 01.01.2017 року, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Закон № 2464-VI звільняє від сплати єдиного внеску лише осіб, які зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 статті 4, та отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Отже, як правильно було зазначено судом першої інстанції, звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

При цьому, під час розгляду спору по суті, судом першої інстанції було досліджено, що позивач в період, за який йому виставлена оскаржувана вимога - досяг пенсійного віку та отримує соціальну допомогу, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.06.2019 № 01-26/11-1924. (а.с. 9, 11)

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками окружного суду про те, що позивач, в силу зазначених приписів закону, звільняється від сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не укладав, а тому, ОСОБА_1 був звільнений від сплати єдиного внеску за себе за 2018-2019 рік.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін колегією суддів не приймається до уваги через їх непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.04.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.П. Мельничук