Справа № 640/20960/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 вересня 2020 року м. Київ № 640/20960/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Долинської міської ради Івано-Франківської області

про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (надалі - позивач), адреса: 04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5 до Долинської міської ради Івано-Франківської області (надалі - відповідач), адреса: 77500, місто Долина, вулиця Незалежності, будинок 5, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Долинської міської ради Івано-Франківської області у наданні ПАТ «Укрнафта» згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер :01:029:0002;

- зобов`язати Долинську міську раду прийняти на пленарному засіданні рішення, яким надати ПАТ «Укрнафта» згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га кадастровий номер :01:029:0002 за цільовим призначенням - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для подальшого одержання у користування земельної ділянки орієнтовною площею 22,4647 га., за цільовим призначенням -11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем разом з позовною заявою було подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Укрнафта» (надалі також Позивач) на підставі укладеного з Долинською міською радою (надалі також Відповідач) договору оренди від 14 липня 2005 року № 2/4-1/78-ОР/918/05-ОР (далі також Договір оренди) орендувало земельну ділянку кадастровий номер № :01:029:0002 площею 53,1685 га. для обслуговування об`єктів нерухомого майна Позивача - свердловин № 358, № 662, № 56-ПД, № 636, № 672, № 259, № 661, № 116, № 249, № 301, № 303, № 213, № 245, № 227, № 302, № 770, № 909, № 304, № 214, № 902, ВРБ-301, КНС-7, ГЗНІГ № 2, які знаходяться в місті Долина Івано-Франківської області.

Термін дії зазначеного Договору оренди було продовжено ще на два роки відповідно до додаткової угоди № 1, яка пройшла державну реєстрацію 26 листопада 2015 року. Строк оренди по Договору оренди закінчився 26 листопада 2017 року.

В зв`язку з тим, що частину земельної ділянки кадастровий номер № :01:029:0002 площею 53,1685 га., ПАТ «Укрнафта» фактично не використовувало у своїй господарській діяльності, позивач був зацікавлений в отриманні згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу даної земельної ділянки.

Позивач, реалізовуючи процедуру одержання у користування земельну ділянку орієнтовною площею 22,4647 га., звернувся до власника земельної ділянки - Долинської міської ради із клопотанням № 01/01/11/07/01/01-01/02-1092 від 28 листопада 2019 року. (копія клопотання додане до позовної заяви) з проханням надати згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га. кадастровий номер № :01:029:0002 за цільовим призначенням - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для подальшого одержання у користування земельної ділянки орієнтовною площею 22,4647 га. за цільовим призначенням - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.

До даного клопотання позивачем було долучено графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копії Договору оренди, додаткової угоди № 1, протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 1, витягу про реєстрацію додаткової угоди № 1, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 53,1685 га. кадастровий номер № :01:029:0002 (копії зазначених документів додані до позовної заяви).

10 січня 2020 року позивачем було отримано від Долинської міської ради Івано-Франківської області листа № 178018 від 26 грудня 2019 року в якому було зазначено, що питання про надання згоди Позиивачу на поділ земельної ділянки зокрема площею 53,1685 га. було винесено на розгляд 11 сесії міської ради 24 грудня 2019 року, однак при голосуванні воно не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення по задоволенню клопотання.

Позивач не погоджуючись із цим, подав до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву від 27 січня 2020 року, якою просив суд визнати протиправною бездіяльність Долинської міської ради, щодо неприйняття рішення по розгляду клопотання ПАТ «Укрнафта» № 01/01/11/07/01/01- 01/02-1092 від 28 листопада 2019 року про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 53,1685 га. кадастровий номер № :01:029:0002 та зобов`язати Долинську міську раду таки прийняти на пленарному засіданні рішення щодо розгляду вищевказаного клопотання.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, Долинською міською радою Івано-Франківської області було долучено до відзиву № 165/05-28/14В від 21 лютого 2020 року витяг із протоколу пленарного засідання одинадцятьої сесії міської ради від 24 грудня 2019 року та результати голосування (відзив, витяг із протоколу та результати голосування додані до позовної заяви), в яких зазначено, що «Рішення не прийнято».

За результатами розгляду позовної заяви від 27 січня 2020 року, Восьмим апеляційним адміністративним судом 11 серпня 2020 року було прийнято постанову у справі № 300/178/20, якою апеляційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області задоволено, скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року та відмовлено в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Укрнафта».

Позивач, стверджує про те, що ніби-то лише після прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 11 серпня 2020 року у справі № 300/178/20, він дізнався про те, що проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів на свою підтримку, вважається відхиленим і іншими словами Долинська міська рада Івано-Франківської області відмовила ПАТ «Укрнафта» в задоволенні заяви про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та відповідно саме цю обставину позивач вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просив поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Розглянувши вказану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про порушення своїх прав починаючи з 10 січня 2020 року, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист № 178018 від 26 грудня 2019 року в якому в якому було зазначено, що питання про надання згоди Позивачу на поділ земельної ділянки зокрема площею 53,1685 га., було винесено на розгляд 11 сесії міської ради 24 грудня 2019 року, однак при голосуванні воно не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення по задоволенню клопотання.

До суду з адміністративним позовом позивач звернувся 31 серпня 2020 року про що свідчить поштовий штамп на конверті адресованого до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аргументи позивача про те, що до 17 серпня 2020 року, а саме до моменту оприлюднення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 300/178/20, ПАТ «Укрнафта» не знало і не могло знати про думку Восьмого апеляційного адміністративного суду, про те, що проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів на свою підтримку, вважається відхиленим, суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки фактично позивач достеменно дізнався про порушення своїх прав починаючи з 10 січня 2020 року, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист № 178018 від 26 грудня 2019 року, в якому в якому було зазначено, що питання про надання згоди Позивачу на поділ земельної ділянки зокрема площею 53,1685 га., було винесено на розгляд 11 сесії міської ради 24 грудня 2019 року, однак при голосуванні воно не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення по задоволенню клопотання.

Обрання до цього часу позивачем іншого способу захисту у вигляді оскарження бездіяльності відповідача, замість оскарження відмови було правом позивача та самостійно обраною юридичною позицією, проте не може бути визнано поважною причиною пропуску строку звернення до суду, враховуючи обізнаність позивача про результати розгляду його заяви відповідачем, починаючи з 10.01.2020.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду, з підстав, зазначених у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а тому позивачу необхідно надати суду заяву, в якій зазначити інші підстави, з яких вказаний строк було пропущено.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, з яких позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачу додаткового десятиденного терміну для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші підстави для його поновлення.

Керуючись статтями 122, 123, 160 - 162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова