Справа № 380/4455/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4455/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області (82186 Львівська область Дрогобицький район с. Модринчі вул. Шкільна 53) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області (далі - відповідач, Модрицька сільська рада), у якому просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача від 04.05.2020, викладену у листі за вих. № 102/02-27, у наданні позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні загальною площею 9,97 га, що розташована у межах території Модрицької сільської ради згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 060677, виданим 1992 року Дережицькою сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 185;

- зобов`язати відповідача вирішити питання за заявою (клопотанням) ОСОБА_1 від 14.04.2020 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні загальною площею 9,97 га, що розташована у межах території Модрицької сільської ради згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 060677, виданим 1992 року Дережицькою сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 185.

Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.04.2020 позивач втретє звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у його постійному користуванні, однак у відповідь отримав відмову, викладену у вигляді листа за вих. № 102/02-27 від 04.05.2020. Вважаючи такі дії відповідача вчиненими з порушенням вимог Земельного кодексу України, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою від 15.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 17.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 33217 від 06.07.2020), у якому проти позову заперечив. По суті позовних вимог зазначив, що Модрицькою сільською радою не надавалася відмова позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою, у листах-відповідях вказано, що заява позивача не може бути розглянута по суті, оскільки для прийняття рішення потрібно подати такі документи: копії підтверджуючих документів, що посвідчують реєстрацію фермерського господарства; інформацію про реєстрацію фермерського господарства станом на 2020 рік; копію Статуту фермерського господарства. Також відповідач звернув увагу, що після отримання таких документів заява буде розглянута по суті з урахуванням вимог чинного законодавства та Модрицькою сільською радою буде прийнято відповідне рішення. Проте такі документи не були подані ОСОБА_1 . Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 42732 від 28.08.2020), у якій вказав, що відповідач у листі № 102/02-27 від 04.05.2020 не навів жодної підстави для відмови, передбаченої Земельним кодексом України. Крім цього вважає необґрунтованим посилання відповідача на обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у п. 6 Перехідних положень ЗК України, оскільки такий визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005. Просив позов задовольнити.

Від відповідача надійшли також заперечення (вх. № 44591 від 08.09.2020). По суті позовних вимог зазначив, що при розгляді заяви позивача застосовував діюче на момент видачі державного акта законодавство, згідно з яким такі акти видавалися фізичним особам з вимогою подальшої реєстрації фермерського господарства. В іншому обґрунтування відповідача відповідає тому, що викладено у відзиві на позовну заяву.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Виконавчим комітетом Дережицької сільської ради народних депутатів ОСОБА_1 надано у довічне успадковане володіння земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 9,97 га у межах згідно з планом, про що зазначено в Державному акті на право постійного користування землею серії Б № 060677 (а.с. 12-14).

Вказана земельна ділянка розташована на території Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 1992 року за № 185, що підтверджується відповідною відміткою на зазначеному акті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.04.2020 звернувся до Модрицької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні загальною площею 9,97 га, що розташована у межах території Модрицької сільської ради згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 060677, виданим 1992 року Дережицькою сільською радою та зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 185 (а.с. 9).

До заяви додано копії: паспорта та РНОКПП позивача, державного акта на право користування землею серії Б № 060677 від 1992 року (а.с. 12-14); витягу з форми 6-ЗЕМ Модрицької сільської ради (а.с. 15).

Листом Модрицької сільської ради № 102/02-27 від 04.05.2020 повідомлено позивача, що для розгляду заяви від 14.04.2020 по суті необхідно додати такі належним чином засвідчені підтверджуючі документи: копії підтверджуючих документів, що посвідчують реєстрацію фермерського господарства; інформацію про реєстрацію фермерського господарства станом на 2020 рік; копію Статуту фермерського господарства. Вказано також, що після отримання таких документів заява буде розглянута по суті з урахуванням вимог чинного законодавства та Модрицькою сільською радою буде прийнято відповідне рішення (а.с. 10, 11).

Позивач не погодився із такими діями відповідача, вважає їх неправомірними, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися, зокрема, із земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай) (ст. 32 ЗК України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 184 ЗК України землеустрій передбачає, зокрема, встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань.

Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV від 22.05.2003 (далі - Закон № 858-IV) передбачено, що землеустрій здійснюється, зокрема, на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою. Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Частиною 1, 2 ст. 55 Закону № 858-IV визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом) або згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

Відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 (далі - Закон № 3613-VI) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється, зокрема, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Отже, Модрицька сільська рада повинна прийняти рішення щодо заяви позивача виключно на пленарному засіданні, чого останньою зроблено не було.

Лист Модрицької сільської ради № 102/02-27 від 04.05.2020 не є рішенням щодо розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

Відповідно до частини 5 статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Оскільки останні є частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном «питання відведення земельних ділянок».

У матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Модрицької сільської ради щодо розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку технічної документації. Відповідач не надав суду жодних пояснень з цього приводу.

Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду заяви позивача та неприйняття відповідного рішення за наслідками такого розгляду.

Разом з цим суд зазначає, що строк розгляду заяви є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правомочності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. Тому пропуск цього строку сам по собі не свідчить про звільнення відповідної ради від обов`язку розглянути питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на виготовлення технічної документації з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні статті 59 Закону № 280/97-ВР. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо розгляду заяви позивача у межах встановленого законом строку.

Крім цього у листі № 102/02-27 від 04.05.2020 Модрицька сільська рада повідомила про необхідність подати документи без посилання на будь-які законодавчі норми, які вказують на такий обов`язок позивача.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях на неподання документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України суд зазначає, що ст. 118 регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Проект землеустрою та проект технічної документації є різними видами документації із землеустрою. Як наслідок, посилання відповідача на вимоги ст. 118 ЗК України не є обґрунтованим, оскільки зазначена не регулює питання встановлення (відновлення) меж земельних ділянок.

Посилання відповідача на неможливість розгляду заяви від 14.04.2020 по суті, оскільки необхідно додати належним чином засвідчені копії підтверджуючі документи суд оцінює критично з огляду на таке.

Позивач з 1992 року є землекористувачем, якому у встановленому порядку надано в довічне успадковане володіння певна земельна ділянка, яка в силу пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону вважається сформованою.

Законом України «Про Державний земельний кадастр» (чинний та в редакції з 01.01.2013) встановлено, що документ, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності ним Законом, є чинним.

Право постійного користування (володіння) землею посвідчено державним актом, форма якого була затверджена постановою Верховної Ради України № 2201-XII від 13.03.1992.

Суд звертає увагу відповідача, що при вирішенні спору по суті застосуванню підлягають норми, які діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин (тобто на момент звернення позивача із заявою).

Крім цього не заслуговують на увагу і посилання відповідача на пункт 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗК України, згідно з яким громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим же Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них (продовжений потім до 2008 року), оскільки (як правильно зазначив позивач) у 2005 році рішенням Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005 положення пункту 6 розділу X втратили чинність як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Отже, з огляду на відсутність рішення Модрицької сільської ради з приводу заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин та умов порушення вказаного вище порядку розгляду заяви позивача.

Відтак з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача основні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 14.04.2020 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, а похідні позовні вимоги (задоволення яких відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України залежить від задоволення основної вимоги) підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача вирішити питання за заявою позивача від 14.04.2020 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та прийняти відповідне рішення (п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

До позовної заяви на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем додано копії: договору про надання правової допомоги № 05/20 від 28.05.2020; додаткової угоди № 1 від 28.05.2020 до договору про надання правової допомоги № 05/20 від 28.05.2020;

Оскільки до позовної заяви позивачем не додано будь-яких документів на підтвердження здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд не вирішує питання про їх розподіл.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 840,80 грн підлягає стягненню з Модрицької сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань.

У зв`язку з перебуванням судді Качур Р.П. у щорічній основній відпустці у період з 03.08.2020 по 16.09.2020 включно заяву розглянуто у перший робочий день судді - 17.09.2020.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області (82186 Львівська область Дрогобицький район с. Модринчі вул. Шкільна 53; код за ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 14.04.2020 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні загальною площею 9,97 га, що розташована у межах території Модрицької сільської ради згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 060677, виданим 1992 року Дережицькою сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 185.

3. Зобов`язати Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області вирішити питання за заявою ОСОБА_1 від 14.04.2020 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні загальною площею 9,97 га, що розташована у межах території Модрицької сільської ради згідно з державним актом на право користування землею серії Б № 060677, виданим 1992 року Дережицькою сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 185 та прийняти відповідне рішення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області (82186 Львівська область Дрогобицький район с. Модринчі вул. Шкільна 53; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур