Справа № 640/5826/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5826/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Собківа О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» (далі - позивач, ТОВ «ТД «ТЕК-Електропром») звернулось у суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року задоволено клопотання позивача та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/3337/20.

Не погоджуючись із ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання судом першої інстанції належної оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи, не з`ясування всіх обставин справ, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що безпідставне зупинення провадження у справі призводить до затягування її розгляду, що є порушенням положень Кодексу адміністративного судочинства України і пункта 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також наголошує, що наказ про проведення перевірки жодних прав товариства не порушує, а тому не може бути предметом оскарження в суді. Додатково акцентує у вагу на тому, що процедурні порушення порядку проведення перевірки (навіть якщо такі факти і були) не можуть бути підставою для зменшення донарахованих за наслідками перевірки податкових зобов`язань платника податків за умови порушення таким платником вимог податкового законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Також звертає увагу на те, що зупинення провадження у справі обґрунтовано тим, що рішення у справі №640/3337/20 матиме суттєве значення для вирішення спору, а не преюдиційністю такого рішення, як зазначає відповідач.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення у справі №640/3337/20, предметом оскарження у якій виступає наказ про проведення перевірки, за наслідками якої винесенні податкові повідомлення - рішення, які предметом оскарження у справі №640/5826/20, матиме суттєве значення для вирішення спору щодо правомірності таких податкових повідомлень - рішень.

Колегія суддів уважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору виступають податкові повідомлення - рішення, прийняті податковим органом за наслідками проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Разом з тим, до подання відповідного позову, ТОВ «ТД «ТЕК-Елктропром» звернулось у суд з позовом про визнання протиправними дій податкового органа щодо призначення і проведення зазначеної перевірки, а також визнання протиправним і скасування наказа від 19 листопада 2019 року №3488, на підставі якого проведено відповідну перевірку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі №640/3337/20, предметом оскарження у якій виступає зазначений наказ та дії.

Саме до набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду відповідної справи, ухвалою суду від 01 квітня 2020 року зупинено провадження у справі, предметом оскарження в якій виступають податкові повідомлення - рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункта 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом вказаної правової норми суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Водночас у цій нормі також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета спору.

Як убачається зі змісту позову, предметом оскарження виступають податкові повідомлення - рішення, прийняті ГУ ДПС у м. Києві за наслідками перевірки, проведеної, на підставі наказа від 19 листопада 2019 року №3488.

Аналізуючи правову природу наказа про проведення перевірки, слід зазначити наступне.

З принципу «правової держави» витікає вимога законності діяльності її адміністративних органів. Держава зацікавлена в законності та об`єктивній правильності адміністративних актів цих органів та ухвалюваних за результатами їх перевірки судових рішень.

Саме тому на рівні Основного закону держави закріплено, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлені Податковим кодексом України приписи щодо призначення і проведення перевірок платника податків (статті 77-81) і є тими правилами, що суворо регламентують рішення і дії органу податкового контролю в цій частині.

Разом з тим, суд, контролюючи дотримання адміністративним органом норм і правил, теж обмежений приписами Кодексу адміністративного судочинства України, який є тим законом, що визначає повноваження суду та порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (стаття 1).

Звернення до суду у правовій державі є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб від можливих порушень з боку адміністративних органів. Конституція України у частині 2 статті 55 гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

При цьому, згідно з принципом диспозитивності, закріпленим статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач сам вирішує, чи звертатися йому до суду з позовом, самостійно визначає зміст і обсяг позовних вимог, і користується при цьому повною свободою у межах визначених процесуальним законом механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для реалізації його прав.

Види позовів дефіновано у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта (пункт 2 частини 1 цієї статті).

Способи захисту порушеного права особи унормовані статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою чітко визначені повноваження суду при вирішенні різних категорій справ. Так, частиною 1 цієї правової норми передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково, чи відмовити у його задоволенні повністю або частково. Відповідно до приписів частини 2, у разі задоволення обумовленого позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, це нормативно врегульоване позитивне право, яке має чітко визначений зміст і обсяг у теоретичному і практичному вимірах, законодавчо визначену процедуру (механізм) його здійснення особою та закріплені на рівні Основного закону гарантії його реалізації, і таке право генерує обов`язок держави в особі органу правосуддя розглянути таку адміністративну справу не інакше як за позовною вимогою, поданою відповідно до процесуального кодексу, в межах позовних вимог, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою їх надано.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2019 року у справі №817/4241/13-а, невиконання контролюючим органом вимог статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - відсутності компетенції у контролюючого органа на прийняття акта індивідуальної дії (податкового повідомлення - рішення).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що предметом доказування у рамках даної справи, серед іншого, є наявність у відповідача компетенції на прийняття оскаржуваних рішень. Відповідні обставини підлягають з`ясуванню судом у рамках розгляду справи №640/3337/20.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Я.М. Собків

Л.Т. Черпіцька