Справа № 300/1711/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2020 р. справа № 300/1711/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 75 949 гривень 69 копійок
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
1.1. Короткий зміст позовних вимог.
Адвокат Якубчак О.Р., в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 15.07.2020 звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі, також відповідач) про визнання бездіяльності щодо невиплати компенсації за неотримане речове майно протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 75 949 гривень 69 копійок.
Позов мотивований тим, що у день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ 18 лютого 2019 року, грошову компенсацію за неотримане за час проходження військової служби речове майно йому не виплачено, проте на момент виключення зі списків позивачу надано довідку №38 від 18.02.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 в загальному розмірі 75 949,69 грн. Не дивлячись на звернення позивача, відповідачем безпідставно відмовлено у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
1.2. Позиція відповідача.
У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву чи інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяв про продовження строку подання відзиву не поступало.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
1.3. Заяви учасників справи та процесуальні дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.53-54).
Ухвала про відкриття провадження у відповідності до частини 10 статті 171 КАС України направлена сторонам із дотриманням вимог статті 126 КАС України.

Зазначена ухвала суду отримана представником позивача 23.07.2020, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.56).

Відповідачем ухвала про відкриття провадження не отримана з незалежних від суду причин, що підтверджується довідкою Укрпошти із відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.57). Вказана ухвала суду, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 124 КАС України, направлена на поштову адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_1 ).

Згідно з частиною 11 статті 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, враховуючи, що вказана ухвала направлялася поштовим відправленням із відміткою "судова повістка", ця ухвала вважається врученою належним чином.

Щодо матеріалів позовної заяви, то такі вручені відповідальній особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою в отриманні суб`єктом владних повноважень (а.с.62).

Інших документів на адресу суду не надходило.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в строк на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
Наказом командувача Національної гвардії України від 13.02.2019 №20 о/с майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас, що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 05.03.2019, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви (а.с.12-13).

ОСОБА_1 , 12.02.2019 звернувся до відповідача з рапортом про надання довідки про вартість речового майна, що належить видачі (а.с.17).

Відповідачем на підставі рапорту ОСОБА_1 видано довідку №1 від 18.02.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 , дата звільнення №38 18.02.2019, загальна сума якого становить 75 949,69 грн (а.с.18-21).

Позивач заявами від 17.05.2019 та 21.04.2020 звертався до відповідача з метою отримання компенсації за неотримане речове майно (а.с.22, 23), проте листом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №50/41-820 від 22.05.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що при надходженні коштів за недоотримане речове майно буде повідомлено на протязі 5-ти робочих днів.

На переконання позивача така бездіяльність є протиправною та порушує його право на достатнє матеріальне забезпечення, а тому, з метою захисту порушених прав позивач звернувся з позовною заявою до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.
Оцінюючи наведені суду аргументи та вирішуючи даний адміністративний спір, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховує приписи Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі, також Закон №2011-ХІІ), Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (надалі, також Порядок №178), Положення про проходження громадянами України військової служби в збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153 (надалі, також Положення №1153), а також інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України: визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей; встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту; гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, відповідно до статті 1 якого, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до пункту 3 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна згідно норм забезпечення в разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно з пунктом 4 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) за наказом командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), в якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 (надалі, також - Інструкція №475), Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Наведене підтверджується і приписами абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення №1153 (дія якого відповідно до пункту 3 поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України), згідно із якими, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення, військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 2 статті 6 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005, заява №3134/00), "Ромашов проти України" (рішення від 27.07.2004, заява №67534/01), "Шевченко проти України" (рішення від 04.04.2006, заява №32478/02) зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІV. ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 12.02.2019, тобто до звільнення зі служби подав відповідачу рапорт про надання довідки за неотримане речове майно за час проходження служби (а.с.17).

Проте, з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 18.02.2019 №38 видно, що позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і на момент звільнення виплачено премію, компенсацію за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки та утримано грошове забезпечення з 19 по 28 лютого 2019 року (а.с.16).

Надалі, у відповідь на поданий позивачем рапорт, відповідачем складено та затверджено довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, яка становить 75949,69 грн (а.с.18-21).

Таким чином, станом на момент виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у численних постановах, зокрема від 30 липня 2020 року в справі № 820/5767/17, від 19 лютого 2020 року в справі №802/1677/16-а, від 29 серпня 2019 року у справі № 2040/7697/18, які підлягають врахуванню в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Як встановлено судом зі змісту відповіді №50/41-820 від 22.05.2020 (а.с.24) відповідач не заперечує про наявність правових підстав для реалізації права ОСОБА_1 на отримання компенсації за неотримане речове забезпечення та не оспорює розмір такої виплати. Натомість, задоволення вимог позивача буде здійснено за наявності коштів (а.с.24).

Зважаючи на вказане, суд звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007, у якому вказано, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, а тому, позивач має право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 75 949,69 грн та його право в цій частині підлягає поновленню шляхом стягнення з відповідача вказаної суми.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14189 грн, подано:

- договір про надання правової (правничої) допомоги №21/04-20 від 21.04.2020 (а.с.25-26);

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001003 від 27.02.2015 (а.с.27);

- ордер про надання правової допомоги серії ІФ №257188 від 27.02.2015 (а.с.27а);

- розрахунок вартості послуг адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги №21/04-20 (а.с.29-32) в якому описано виконані роботи:

1. Первинна консультація Клієнта 1 год 1013,50 грн;

2. Пошук та аналіз судової практики 4 год 4054 грн;

3. Збір доказів, підготовка та подання запиту відповідачу 1 год 1013,50 грн;

4. Підготовка та подання позовної заяви до суду в інтересах ОСОБА_1 у тому числі виготовлення усіх необхідних додатків у потрібній кількості 4 год 4054 грн;

5. Підготовка та подання відповіді на відзив 3 год 3040,50 грн;

6. Підготовка та подання клопотань, заяв, пояснень та інших документів 1 год 1013,50 грн;

7. Ознайомлення з матеріалами справи 1 год 1013,50 грн;

8. Участь у судовому засіданні 1 год 1013,50 грн;

9. Зрив судового засідання 0,5 год 506,25 грн;

10. Підготовка та подання апеляційної скарги 3 год 3040,50 грн;

11. Підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу 3 год 3040,50 грн;

12 Участить у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 1 с/д 2027 грн.

Разом (крім 7-12) 14 189 грн.

- квитанцію прибуткового касового ордера №30 від 21.04.2020 про сплату позивачем за договором 21/04-20 від 21.04.2020 - 10000 грн (а.с.32а).

Суд, ураховуючи:

- зміст позовної заяви, викладеної на 8 аркушах;

- час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалі даної адміністративної справи;

- складність даної адміністративної справи, а саме те, що вона відносяться до справ незначної складності;

- те, що практика Верховного Суду з приводу даних правовідносин сформована однозначно і не вимагає суттєвих затрат часу;

- те, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву;

- те, що справа розглядалася в письмовому провадженні, без виклику сторін та інших учасників справи,

дійшов висновку, що співмірною сумою судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є 3000 грн.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", витрати щодо його сплати не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) у день виключення зі списків особового складу військової частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 75949 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 69 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, адреса: вул. Чорновола, буд.161, м. Івано-Франківськ, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.