Справа № 280/5071/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Справа № 280/5071/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Іскри О.С. про стягнення виконавчого збору за ВП №62449805, №62449144, №62449689.

Ухвалою суду від 31.07.2020 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 14.08.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 02.09.2020 витребувано додаткові докази по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчинити дії в інтересах ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що виконавче провадження з виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відкрито державним виконавцем 02.07.2020, проте до зазначеної дати позивачем у добровільному порядку виконано вимоги рішення суду. Позивач зазначає, що нею та іншими боржниками за судовим рішенням вживались заходи щодо виконання рішення суду, проте, ОСОБА_4 уникала розмов з боржниками та відмовлялась прийняти виконання рішення суду. Позивач зазначає, що станом на 15.07.2020 (дата винесення спірних постанов) рішення суду було фактично виконана, проте, не зважаючи на зазначені обставини відповідачем все одно прийнято постанови про стягнення виконавчого збору. Позивач вказувала на те, що державним виконавцем не вживалось жодних дій щодо примусового виконання рішення суду, що зумовлює відсутність підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.07.2017 по справі №310/3489/16-ц вирішено:

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у володінні та користуванні належною їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування, посвідченого 25.05.2011 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Данціг- Картофлицькою С.Я., р.№636, 1/3 частиною нежитлової будівлі з відповідною часткою будівель та споруджень, що знаходяться у АДРЕСА_1 , порядок користування якою визначено рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.10.2014 року по справі №310/14051/13-ц;

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 :

- надати ОСОБА_4 доступ до приміщень, які рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.10.2014 року виділені їй в особисте користування, а саме: : по 1 поверху: 104 площею 17,3 кв.м.; по ІІ поверху: 203 площею 2,7 кв.м., 204 площею 14,6 кв.м., 205 площею 9,9 кв.м., 206 площею 3,0 кв.м., 207 площею 2,4 кв.м., загальною площею 32,6 кв.м. (2,7+14,6+9,9+3,0+2,4); по ІІІ поверху: 303 площею 2,9 кв.м., 304 площею 15,7 кв.м., 305 площею 3,1 кв.м., 306 площею 2,5 кв.м., 307 площею 10,0 кв.м., 312 площею 2,5 кв.м., 313 площею 14,8 кв.м., балкон площею 0,5 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м. (2,9+15,7+3,1+2,5+10,0+2,5+14,8+0,5); по мансарді: 6 площею 0,9 кв.м., 7 площею 27,4 кв.м., 8 площею 1,9 кв.м., 9 площею 5,9 кв.м., лоджія площею 1,1 кв.м, загальною площею 37,2 кв.м.(0,9+27,4+1,9+5,9+1,1+0,5), загальна площа всіх приміщень - 278,87 м., які позначені зеленим маркером в додатку №2 висновку будівельно - технічної експертизи від 22.04.2014 року, та надати від цих приміщень ключі;

- надати ОСОБА_4 доступ до приміщень, які рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.10.2014 року залишені в зальному користуванні співвласників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а саме: по цокольному поверху: 1 площею 7,8 кв.м, 2 площею 91,0 кв.м, 3 площею 22,5 кв.м, 4 площею 20,5 кв.м, 5 площею 7,9 кв.м, 6 площею 5,2 кв.м, сходова клітина площею 17,1 кв.м, загальною площею 172,0 кв.м (7,8+ 91,0+ 22,5+ 20,5+ 7,9+ 5,2+1 7,1); по 1 поверху: 101 площею 67,6 кв.м, 102 площею 10,9 кв.м, 103 площею 6,3 кв.м, 106 площею 2,9 кв.м, 107 площею 28,8 кв.м, 108 площею 2,8 кв.м, сходова клітина площею 17,0 кв.м, зальною площею 136,3 кв.м (67,6+10,9+6,3+2,9+28,8+2,8+17,0); по ІІ поверху: 201 площею 24,5 кв.м, сходова клітина площею 17,4 кв.м, зальною площею 41,9 кв.м (24,5+17,4); по ІІІ поверху: 301 площею 24,4 кв.м, сходова клітина площею 17,5 кв.м, загальною площею 41,9 кв.м (24,4 +17,5); по мансарді: 1 площею 9,7, сходова клітина площею 17,5 м, загальною площею 27,2 кв.м (9,7+17,5), загальна площа всіх приміщень загального користування співвласників складає 419,3 кв.м, яка значена красним маркером в додатку №2 висновку будівельно- тенічної експертизи від 22.04.2014 року та надати від цих приміщень дублікати ключів;

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в подальшому умисно не змінювати замки у вхідних дверях;

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 02.08.2018 заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.07.2017 по справі №310/3489/16-ц залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.02.2020 по справі №310/3489/16-ц заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року залишено без змін, а також поновлено виконання заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2017 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що 02.07.2020 державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито три виконавчих провадження з примусового виконання заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.07.2017 по справі №310/3489/16-ц, а саме №62449689, №62449805 та №62449144.

Крім того, 15.07.2020 державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у виконавчих провадженнях №62449689, №62449805 та №62449144 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, якими з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 9446,00 грн. за кожною з постанов.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанов про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях №62449689, №62449805 та №62449144, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове - виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закон №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 27 Закону №1404 передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.27 Закону №1404, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Так, відповідачем виконавчі провадження відкриті 02.07.2020, проте, рішення про стягнення виконавчого збору прийнято 15.07.2020, проте зазначені обставини не можуть слугувати підставою для скасування таких рішень, з огляду на таке.

Суд звертає увагу на те, що законодавець у частині 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановив імперативний припис, відповідно до якого порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2020 по справі №732/393/19 (адміністративне провадження №К/9901/21408/19).

Суд зазначає, що з аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404, в редакції Закону №2475-VIII, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 (адміністративне провадження №К/9901/32373/19), яка враховується під час прийняття рішення у даній справі.

Щодо посилань позивача на те, що нею рішення суду було виконано у повному обсязі до відкриття провадження у справі, суд відхиляє, оскільки відповідних доказів матеріали виконавчих проваджень №62449689, №62449805 та №62449144 не місять.

Більш того, в матеріалах виконавчих проваджень №62449689, №62449805 та №62449144 містяться Акти державного виконавця від 20.07.2020, з яких встановлено, що виконання рішення суду здійснювалось саме в ході примусового виконання рішення (за участю державного виконавця, понятих, тощо) та відповідно після відкриття виконавчих проваджень.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що державний виконавець під час прийняття спірних постанов про стягнення виконавчого збору діяв обґрунтовано, у межах наданих повноважень та з метою вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (71112, Запорізька область, вул. Свободи, буд.60) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його підписання.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.09.2020.

Суддя І.В. Новікова