Справа № 200/6607/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Справа№200/6607/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Синкової А.О.

за участі:

позивача: не зявився,

представника відповідача: Маслова О.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

14 липня 2020 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 14.10.2015 року по 08.08.2019 року проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач є учасником бойових дій на підставі посвідчення НОМЕР_2 виданого 17.11.2015 року.

Після звільнення відповідачем не була виплачена індексація грошового забезпечення та грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року.

Відповідач добровільно здійснив оплату заборгованості індексації грошового забезпечення за період з 14.10.2015 року по 08.08.2016 року.

Але, добровільно виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 08.08.2016 року по 08.08.2019 року та грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року відповідач відмовляється.

Просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 08.08.2016 року по 08.08.2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 з 08.08.2016 року по 08.08.2019 року.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що стосовно індексації грошового забезпечення то в липні 2020 року позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення повністю.

Що стосується додаткових відпусток за час проходження служби, то відповідно до частини 19 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей припинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки з настанням особливого періоду.

На цих підставах у позові просить відмовити.

Ухвалою суду від 15 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та справу призначено до розгляду на 17 серпня 2020 року.

17 серпня 2020 року в судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Від позивача надійшла заява про слухання справи в його відсутність.

17 серпня 2020 року в судове засідання представник відповідача з`явився. Проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.,

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 виданий органом № 5130 21.04.2020 року (а.с.10).

Відповідачем є ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) який є юридичною особою код ЄДРОПУ 23311352.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 виданого 17 листопада 2015 року ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (а.с.6).

Згідно витягу із наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 256-ОС від 08.08.2019 року старшого прапорщика ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с.4).

Відповідно до листа № 11/4333 від 19.06.2020 року начальника Краматорського прикордонного загону індексація грошового забезпечення з січня 2015 року по червень 2015 року буде виплачена за умови надання довідки з реквізитами банку ОСОБА_1 для перерахування коштів

За період з 21.12.2018 року по 08.08.2019 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась.

Компенсація додаткової відпустки як учаснику бойових дій ОСОБА_1 не виплачувалась (а.с.5).

Згідно з витягом з розрахунково платіжної відомості за липень 2020 року індексація грошового забезпечення за період служби позивачу виплачена в повному обсязі (а.с.25).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач є учасником бойових дій, за час служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) позивачу не надавалась додаткова оплачувана відпустка та під час звільнення з військової служби не була виплачена грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Отже в цій частині справа є типовою, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19).

В другому абзаці пункту 33 та пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №620/4218/18 зазначено, що іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР Про відпустки та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що не вправі перебирати на себе функцію обрахунку календарних днів додаткової відпустки та визначення конкретного розміру компенсації, оскільки ця дискреційна функція належить відповідачу, як роботодавцю, і який зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок з позивачем при його звільненні та виплати йому компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визначення конкретного розміру компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учасника бойових дій за 2015-2019, а тому, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року (день прийняття на військову службу) по 08.08.2019 року (день звільнення з військової служби), а похідні позовні вимоги (задоволення яких відповідно до пункту 23 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України залежить від задоволення основної вимоги) задоволенню іншим шляхом шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за спірний період (пункт 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми індексації грошового забезпечення з 08.08.2016 року по 08.08.2019 року.

Судом встановлено, що згідно з витягом з розрахунково платіжної відомості за липень 2020 року індексація грошового забезпечення за період служби позивачу виплачена в повному обсязі (а.с.25).

Тому, в цієї частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що фактичні обставини, які є встановленими у межах даної справи, об`єктивно засвідчують про неправомірність бездіяльності відповідача в частині не виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року, та вважає що позов підлягає задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297, 371, 382, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 08.08.2019 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті та його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 17 вересня 2020 року.

Повний текст складено та підписано суддею головуючим 18 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков