Справа № 140/4361/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/4361/20 пров. № А/857/7723/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Хомича О.Р.

представника позивача Кучера А.А.,

представника відповідача Решетника О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, -

суддя в 1-й інстанції Дмитрук В.В.,

час ухвалення рішення 20.05.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 20.05.2020 року,

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та рішення про застосування штрафних санкцій.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05 грудня 2019 року № та №, від 24 лютого 2020 року №, рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 27 лютого 2020 року №000211-32.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 04.11.2019 на автозаправному пункті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 контрольно-розрахунковою операцією придбано 8,05 л. дизельного палива за ціною 25грн. за 1 л. на загальну суму 200 грн. Факт продажу підтверджується наданими письмовими поясненнями, які були написані та підписані власноручно. Відтак, встановлені наступні порушення, а саме: не видача особі, яка отримувала послугу в обов`язковому порядку розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції; порушено встановлений порядок обліку товарних запасів за місцем їх реалізації; не надано прихідні документи на походження дизельного пального, яке було придбане перевіряючими під час перевірки; встановлено факт роздрібної торгівлі та зберігання пального без наявності ліцензії. ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований платником акцизного податку контролюючим органом за місцем проживання фізичної особи - підприємця та як суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі у контролюючому органі за місцем знаходження пункту продажу пального. Крім того, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності з 17.04.2006, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №350946 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії А №027796 , витягу з реєстру платників єдиного податку позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а саме: є платником єдиного податку другої групи (а.с.18-19).

Судом встановлено, з 04.11.2019 по 11.11.2019 на підставі наказу від 01.11.2019 №907 працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань додержання вимог Податкового кодексу України, законів України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, Про ліцензування видів господарської діяльності, Про оплату праці, Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, постанови Правління національного банку України від 29.12.2017 №148 Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, Кодексу законів про працю України у місці здійснення розрахунків за пальне за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 04.11.2019 (дата реєстрації акта перевірки - 11.11.2019) №03/49/32-01/ НОМЕР_1 (бланк №008343) (далі акт перевірки) (а.с.23-24).

Як слідує із даного акта, перевіркою встановлено наступні порушення:

- факт роздрібної торгівлі та зберігання пального без наявності ліцензій, чим порушено статтю 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального;

- факт реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, чим порушено підпункти 212.3.1-1, 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України;

- факт реалізації пального без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документу та порушення порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 04.11.2019 на загальну суму 200 грн., чим порушено пункти 1, 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- до перевірки не надано документи про походження пального, факт реалізації якого встановлено перевіркою, чим порушено статті 44, 85 Податкового кодексу України.

ФОП ОСОБА_1 18.11.2019 подавав до ГУ ДПС у Волинській області заперечення на акт перевірки, однак відповідач листом від 02.12.2019 повідомив позивача про відхилення його аргументів (а.с.25-29).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято:

1) податкові повідомлення-рішення:

- від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 401 грн., у тому числі 1 грн. за не проведення розрахункових операцій через РРО, 400 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку (а.с.30);

- від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосована штрафна санкція на суму 510 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (а.с.31);

- від 24.02.2020 № про застосування штрафних санкцій в сумі 200 грн. за реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку (а.с.40);

2) рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32 в розмірі 250 000 грн. за факт роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії (а.с.42).

Згідно із підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 №408 Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі Порядок №408) суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Пунктом 4 Порядку №408 встановлено, що юридичні особи (зокрема юридичні особи, що ведуть облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи) та фізичні особи підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пункт 117.3 статті 117 ПК України передбачає, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР) реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно із пунктом 8 статті 9 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім підакцизних та технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) особами, які отримали пільговий торговий патент для продажу товарів (надання послуг) відповідно до Кодексу.

Відповідно до пункту 1, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законам, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Пункт перший статті 17 Закону №265/95-ВР передбачає, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів (господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Згідно із статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таки вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частинами першою, другою статті 17 вказаного Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривен.

Як вбачається з акта перевірки, 04.11.2019 на автозаправному пункті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність СГД ОСОБА_1 контрольно розрахунковою операцією придбано 8,05 л. дизельного палива за ціною 25 грн. за 1 л. на загальну суму 200 грн. Факт продажу підтверджується наданими письмовими поясненнями, які були написані та підписані власноручно. Згідно пояснення від 04.11.2019 04.11.19р. о 13 год. 40 хв. ОСОБА_2 із яким у мене укладено угоду працевлаштування було відпущено 8,05л. дизельного палива по 25 грн. за літр на суму 200 грн. Касовий апарат та ліцензії на продаж пального відсутні так, як дизельне паливо використовується для власних потреб. В додатковому поясненні від 04.11.19р. яке надано в 17год.25хв. в.о. начальнику ГУ ДПС у Волинській області ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_1 підтверджуєте факт продажу ... під час перевірки мій працівник ОСОБА_2 із незрозумілих мені причин продав комусь певну кількість літрів пального за гроші суму яка мені не відома. Я підприємець, згідно КВЕД займаюся вантажним транспортом та перевезеннями. Маю два авто великогабаритних які заправляю в себе, тому, що в Любешові на заправках не завжди є солярка. Чому ОСОБА_4 продав солярку комусь на сторону я не знаю, я його на це не уповноважував....

На підтвердження викладених у акті перевірки обставин відповідачем надано суду лише копію додатку №1 до акта перевірки від 11.11.2019, пояснень позивача від 04.11.2019, запиту про надання документів, акту №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів (а.с.70-74). Інших доказів на підтвердження викладених у акті перевірки обставин відповідачем суду не надано (пояснень ОСОБА_2 щодо факту продажу ним пального, документів щодо вилучення під час перевірки придбаного пального та коштів у розмірі 200 грн. тощо).

Разом з тим, рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 17.12.2019, яке набрало законної сили 28.12.2019, у справі №162/867/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) закрито провадження у справі на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення (а.с.47-49).

Також рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 05.02.2020, яке набрало законної сили 18.02.2020, у справі №162/911/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону) закрито провадження на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу у діях правопорушення (а.с.50-51).

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З наведеної норми слідує, що обов`язковою для суду, який розглядає справу, є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Разом із тим дана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, встановлені постановами Любешівського районного суду Волинської області від 17.12.2019 та від 05.02.2020, які набрали законної сили, щодо відсутності у діях позивача складу протиправного діяння у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 КУпАП (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг), та адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону).

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами факт продажу позивачем дизельного палива, а тому висновки контролюючого орану про порушення позивачем вимог статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, підпунктів 212.3.1-1, 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, пунктів 1, 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є неправомірними та не можуть бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за вказані порушення.

Відтак, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №, від 24.02.2020 № та рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вбачається із запиту про надання документів від 04.11.2019, у ньому встановлено термін для надання документів до 17 год. 00 хв. цього ж дня, в той час як сам запит було отримано позивачем 04.11.2019 о 16 год. 57 хв., про що останнім зроблено відповідний запис на запиті (а.с.21). Отже, відповідачем було надано позивачу завідомо неможливий строк для виконання запиту.

У зв`язку з ненаданням позивачем документів на запит працівниками ГУ ДПС у Волинській області складено акт №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів (а.с.74).

Згідно із пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

З наведеного вбачається, що складений працівниками ГУ ДПС у Волинській області акт про ненадання документів (їх копій) повинен бути підписаний посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником, а у разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому повинен бути зроблений відповідний запис.

Однак складений акт №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів підписаний лише посадовими особами відповідача та не містить підпису позивача або запису про його відмову від підписання.

Крім того, як слідує із вказаного акта, позивачем не надано документів щодо походження дизельного пального, що реалізовувалось працівникам ГУ ДПС у Волинській області під час контрольної закупки. Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено факт продажу позивачем пального, а відтак позивач не може нести відповідальність за ненадання вказаних документів.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 140/4361/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16 вересня 2020 року