Справа № 160/4955/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року Справа № 160/4955/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 05.05.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № Ф-1193-23 від 11.02.2020 року про сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 34 723,76 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом включення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 34 723,76 грн., яка включає 26 570,76 грн. основного боргу та 8 153 грн. - штраф та пеня.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність прийняття оскарженої вимоги, оскільки вважає, що бездіяльність з боку контролюючого органу щодо невинесення протягом тривалого часу вимоги про сплату боргу (недоїмки) поклала на особу надмірний тягар зі сплати єдиного внеску.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду оригінал документа про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2020р відкрито провадження по справі № 160/4955/20, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
08.07.2020 року до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у відношенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 :
вимогу № Ф-1193-23 від 11.02.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34 723,76 грн.;
вимогу № Ф-1193-23 від 15.06.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34 723,76 грн;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом включення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 34 723,76 грн., яка включає 26 570,76 грн. основного боргу та 8 153 грн. - штраф та пеня.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року продовжено розгляд справи № 160/4955/20 одноособово суддею Луніною О.С. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки 03.02.2015 року в ІКП позивача було проведено операцію з донарахування позивачу ЄСВ за результатом перевірки по основному платежу у розмірі 17 493,61 грн. та за штрафними санкціями за донарахування ЄСВ у розмірі 1399,71 грн. У зв`язку з несплатою зазначених узгоджених зобов`язань у встановлений законодавством строку, у ФОП ОСОБА_1 03.02.2015 виникла недоїмка. Відповідно до п. 6.8 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 № 449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Відповідно до Інструкції № 449, а саме, відповідно до п. 5 р. 7 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. За рахунок коштів, які надходили від ФОП ОСОБА_1 здійснювалось погашення самостійно визначених позивачем нарахувань, але за певні періоди не у повному обсязі та несвоєчасно. Відповідно до чого, в ІКП періодично прослідковувалась недоїмка. На підставі ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 04.05.2018 № 469 (449) була сформована та належним чином направлена вимога про сплату боргу (недоїмки).
08.07.2020 року судом отримано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач підтримує доводи, викладені у позовній заяві, наполягає на задоволенні позовних вимог. Зазначає, що у своєму відзиві відповідач вказує на те, що недоїмка зі сплати ЄСВ у позивача виникла 03.02.2015. Однак, під час судового оскарження попередньої вимоги (справа № 160/1409/20) відповідачем у відзиві на позовну заяву по справі № 160/1409/20 наголошувалось, що недоїмка зі сплати ЄСВ виникла у ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 по другий квартал 2019 року. Що свідчить про те, що дата виникнення недоїмки з ЄСВ по двом справам суттєво відрізняється. Виникнення недоїмки в 2015 році та твердження ГУ ДПС у Дніпропетровській області про списання коштів з нових платежів в рахунок погашення недоїмки за минулий період, не спростовує позиції позивача щодо порушення відповідачем строків обчислення боргу по сплаті єдиного внеску. Станом на лютий 2015 року діяла Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 455. Згідно з якою вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягала формуванню та направленню відповідачу протягом березня 2015 року . Проте, контролюючим органом вимога не формувалась, а заборгованість зі сплати єдиного внеску за цей час значно зростала. Вказане свідчить про порушення відповідачем процедури, встановленої щодо формування та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.05.2004 року.
Правомірність прийняття вказаних вимог є предметом розгляду у вказаному спорі.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». (Закон № 2464)
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Як передбачено нормою частини 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи положення частини третьої статті 6 Закону № 2464-VI, вказані обов`язки поширюються на фізичних осіб-підприємців.
Так, відповідач у поданому до суду відзиві зазначає, що заборгованість виникла внаслідок донарахування позивачу ЄСВ за результатом перевірки по основному платежу у розмірі 17 493,61 грн., та за штрафними санкціями за донарахування ЄСВ у розмірі 1399,71 грн. у лютому 2015 року. За рахунок коштів, які надходили від ОСОБА_1 здійснювалось погашення самостійно визначених позивачем нарахувань. За період з 2015 року на суму боргу відповідачем нараховано штраф та пеню.
Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача, суд зазначає, що на час нарахування позивачу ЄСВ (лютий 2015 року) діяла Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів 09.09.2013 № 455, яка визначала процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Згідно з п. 6.3 Інструкції № 455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:
якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;
якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається:
платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.
З аналізу викладених правових норм суд дійшов висновку, що у період дії вказаної Інструкції, контролюючий орган був наділений повноваженнями щодо формування та направлення на адресу платника податку вимоги про сплату боргу з обмеженням встановленими інструкцією строками.
Так, судом встановлено, що відповідачем винесено оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) про стягнення з позивача єдиного соціального внеску, який виник у 2015 році.
Отже, оскаржувані вимоги прийнято з порушенням законодавчо встановленого строку для їх прийняття.
Крім того, суд зазначає, що у межах справи № 160/1409/20 вже досліджувалась правомірність прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № Ф-1193-23У від 11.09.2019 року про стягнення єдиного внеску з ОСОБА_1 .
За результатом розгляду справи вказану вимогу визнано протиправною та скасовано.
При цьому, у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 160/1409/20 встановлено, що позивач своєчасно сплачувала єдиний внесок за 2017 р., 2018 р., 2019 р.
Крім того, у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що з боку відповідача мало місце порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску.
Крім того, суд дійшов висновку, що «у разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в цьому випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), поза межами законодавчо визначених строків, воно не може вважатись правомірним. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідного рішення позбавило позивача можливості передбачати наслідки та у випадку необхідності узгоджувати свою поведінку, і як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску.»
Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувані вимоги прийнято відповідачем протиправно, з порушенням вимог чинного законодавства України, що є підставами для їх скасування.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суд зазначає таке.
Суми заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно пункту 60.1 статті60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: підпункт 60.1.1. пункту 60.1статті 60 ПКУ- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
Відповідно до ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.
Відповідно ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Механізм ведення обліку сплати податків встановлено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422).
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Положеннями пункту 3 розділу І Порядку № 422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 422 передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Аналіз наведених положень ПК України та Порядку свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відтак, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом є належним способом захисту порушеного права позивача.
Таким чином, позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 1681,60 грн., сплачений нею за подання позову, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у відношенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вимогу № Ф-1193-23 від 11.02.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34 723,76 грн.
Визнати протиправною та скасувати винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у відношенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вимогу № Ф-1193-23 від 15.06.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34 723,76 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна