Справа № 160/6539/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Справа № 160/6539/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінфорс про визнання протиправними та скасування постанов,-
16.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінфорс, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №61952779 від 30.04.2020 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт грошових коштів по виконавчому провадженню ВП №61952779 від 30.04.2020 року;
- стягнути з приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 1 681,60 грн.;
- стягнути з приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження №6195279 не за місцезнаходженням боржника, що суперечить вимогам частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку із зазначеним, позивач вважає, що оскаржувані постанови приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 19.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху із встановлення строку для усунення його недоліків.
08.07.2020 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 19.06.2020 було усунуто недоліки адміністративного позову.
Ухвалою суду від 16.07.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
28.08.2020 до суду засобами електронного зв`язку від приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції відповідачем зазначено, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни надійшов виконавчий документ - виконавчий напис №8738 від 15.04.2020 виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
Тобто, відповідач вважає, що в даному випадку приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 24 цього Закону.
Від представника третьої особи письмові пояснення щодо адміністративного позову або відзиву до суду не надійшли, відповідно до статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України.
10.09.2020 до суду, перед початком розгляду справи, від позивача надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розгляд адміністративної справи № 160/6539/20 здійснювати в порядку письмового провадження.
У судове засідання 10.09.2020 сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, оригінали яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням вищевикладеного, та наданої заяви позивачем про розгляд справи в порядку письмового провадження, судом було ухвалено заяву ОСОБА_1 задовольнити та подальший розгляд адміністративної справи № 160/6539/20 здійснювати в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.02.2019 ОСОБА_2 змінила своє прізвище на ОСОБА_3 .
15.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем був вчинений виконавчий напис № 8738 щодо стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 12 243,70 грн.
Згідно виконавчого напису нотаріуса за № 8738 від 15.04.2020 місцем реєстрації боржника є: АДРЕСА_1 , місцем проживання боржника є: АДРЕСА_2 .
Так, 30.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернулось до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою вх. № 6859 про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем за № 8738 від 15.04.2020 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , коштів у розмірі 12 243,70 грн.; накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості; у випадку встановлення доходу боржника, яким є ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) Боржника.
До заяви додано оригінал виконавчого напису № 8738 від 15.04.2020 та копія довіреності представника стягувача.
Згідно поданої до приватного виконавця заяви про примусове виконання рішення, адреса місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання боржника: АДРЕСА_2 .
30.04.2020 на підставі вищезазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною було відкрите виконавче провадження № 61952779 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість в розмірі 12 243,70 грн., про що була винесена постанова, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, 30.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною у виконавчому провадженні № 61952779 було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , які містяться в наступних банківських установах: ПАТ «ОТП Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфа Банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Універсал Банк», АТ «ПУМБ».
Позивач не погоджується із такими діями відповідача, зазначає, що починаючи з 20.10.2017 по теперішній час вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 вона не проживає, майна там також не має, тому вважає, що спірне виконавче провадження відкрито поза межами повноважень відповідача, що відповідно є підставою для скасування постанов приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №61952779 від 30.04.2020 та про арешт грошових коштів по виконавчому провадженню ВП №61952779 від 30.04.2020, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Пунктом 3 ч. 1 ст. 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих написів нотаріусів.
Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Абзацом 2 ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VIII встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 2 ст. 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, вищенаведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
Дослідивши докази по справі, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що місцем реєстрації боржника, яким є ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 .
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно матеріалів справи, виконавче провадження № 61952779 відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 8738 від 15.04.2020, саме приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною.
Щодо посилання відповідачем у відзиві про те, що стягувач у своїй заяві про примусове виконання рішення просив звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, ОСОБА_2 , без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника, суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Статтею 179 Цивільного кодексу України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Згідно з п. 3.1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні", кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Відповідно до п. 7.1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки.
Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.
Будь-яких доказів на підтвердження знаходження на рахунках позивача у банківських установах: ПАТ «ОТП Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфа Банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Універсал Банк», АТ «ПУМБ» грошових коштів, що б давало підстави вважати їх майном боржника - матеріали виконавчого провадження не містять.
Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Так, під час розгляду справи встановлено, та не заперечується відповідачем, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Отже, за приписами ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.
Тобто, відповідач, у цьому випадку, у відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходження майна боржника є місто Київ.
Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
Також, матеріали справи не містять доказів, що на дату прийняття оскаржуваної позивачем постанови про відкриття провадження від 30.04.2019 у приватного виконавця були підстави для прийняття до виконання виконавчого напису № 8738, виданого 15.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.
Отже, з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінфорс про визнання протиправними та скасування постанов підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 681,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 85 від 15.06.2020, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
А тому, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 681,60 грн. згідно положень ст. 139 КАС України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3 000 грн., суд виходить з наступного.
Статтею 132 КАС України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.
Так, згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З аналізу вищенаведених процесуальних норм видно, що розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката адміністративним судом можливо здійснити лише за наявності сукупності доказів, якими такі витрати підтверджуються, а саме: договору про надання правничої допомоги; детального опису, часу, використаного на виконання робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Суд звертає увагу, що до матеріалів адміністративного позову позивачем не додано жодного документа для підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., зокрема, квитанції про сплату такої суми.
Так, до позову позивачем додано лише Договір №15/06/2020 про надання правової допомоги від 15.06.2020 та додаток №1 до Договору №15/06/2020 про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням від 15.06.2020.
Окрім того, а ні в Договорі, а ні в додатку до Договору не зазначено співвідношення часу, витраченого адвокатом на виконання відповідної роботи (надання послуг).
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем не доведено понесені ним судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката в адміністративній справі № 160/6539/20 у розмірі 3 000,00 грн., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 241-246, 262, 284, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №61952779 від 30.04.2020 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт грошових коштів по виконавчому провадженню ВП №61952779 від 30.04.2020 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко