Справа № 640/4422/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ № 640/4422/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 вересня 2018 року №,№, №, №,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 вересня 2018 року №, №, №, №, посилаючись на те, що після проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року складено Акт від 31 травня 2018 року, за висновками якого складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення та застосовано штрафні санкції. Зокрема, в Акті зазначено, що позивачем у 2016 році отримано додаткове благо - дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу від АТ «ОТП Банк» у розмірі 1 433 349,95 грн.

Посилаючись на те, що первинні документи не досліджувалися, у зв`язку з чим не враховано суттєвих обставин, а саме, що між позивачем та Банком Кредитний договір від 06 липня 2007 року, відповідно до якого позивачем отримано кредит у сумі 105 000,00 доларів США на купівлю нерухомого майна. За Додатковим договором №2 від 27 січня 2016 року змінено валюту кредитування з доларів США на українську гривню та сума остаточного боргу позивача складала 66 860,00 доларів США, процентах - 10 783,30 доларів США, пені - 280,30 грн. Вже 02 лютого 2016 року між сторонами підписано Додатковий договір №3, за умовами якого у разі оплати позичальником 500 000,00 грн. передбачалося здійснити анулювання (прощення боргу у розмірі 1 433 349,95 грн. У той же день ОСОБА_1 сплачено обумовлену суму.

Позивач стверджує, що курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), прощені проценти та штрафні санкції, не відносяться до доходів платника податку та не підлягають оподаткуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено провадити судовий розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та наявні докази, а також роз`яснено, що позовні матеріали слід отримати безпосередньо у приміщенні суду.

Відповідачем 26 квітня 2019 року до суду подано відзив на позовну заяву, з якого вбачаються заперечення проти позовних вимог, зазначається, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага у сумі 1 433 349,95 грн., які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб з таких доходів, чим порушено вимоги підпункту 164.і.217 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.2.1 пункту 1678.2 статті 168 Податкового кодексу України. ОСОБА_1 не подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Посилаючись на положення пункту 70.7 статті 70 Податкового кодексу України відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем у свою чергу 07 червня 2019 року подано відповідь на відзив, у якому підтримано первинну позицію.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи з урахуванням наявних у справі матеріалів та ухвалює рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 08 травня 2018 року №8137 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «ОТП Банк» за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки 31 травня 2018 року складено Акт №2537/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 про встановлення таких порушень:

- пункту 179.1 статті 179 розділу ІV Податкового кодексу України (не подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2016 рік);

- підпункту «а» пункту 176.1 пункту 176, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України (не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу);

- підпункту 168.2.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України з урахуванням вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2016 рік у сумі 1 433 349,95 грн., не перераховано до сюжету податок на доходи фізичних осіб в сумі 258 002,99 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військових збір за 2016 рік у сумі 21 500,25 грн.).

Як зазначено в Акті перевірки від 31 травня 2018 року, платник податків - фізична особа ОСОБА_1 у 2016 році відповідно до даних ЦБД ДРФО ДФС України мав взаємовідносини з АТ «ОТП Банк» та отримав оподатковуваний дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, що підтверджується інформацією, отриманою від АТ «ОТП Банк» листом від 23 червня 2017 року №01-05-19-6/2271-БТ).

ОСОБА_1 направлено листа ГУ ДФС у м. Києві від 29 травня 2017 року №5563/Т/26-15-13-04-14 щодо виконання обов`язку подання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік та декларуванню доходу як додаткове благо.

На зазначений лист позивачем відповіді не надано, запитуваної інформації не подано.

Отже, керуючись положеннями пункту 70.7 статті 70 Податкового кодексу України, відповідно до яких фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подачі відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, контролюючим органом нараховано ОСОБА_1 штрафні санкції, зокрема, складені такі податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 258 002,99 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 64 500,75 грн., загалом нараховано 322 503, 74 грн.

- № застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб;

- № застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 21 500,25 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 5 375,06 грн., загалом нараховано 26 875,31 грн.

Із висновками контролюючого органу, викладеними в Акті від 31 травня 2018 року, не погоджується позивач, зазначає, що між ним та Банком у 2007 році укладено Кредитний договір, відповідно до якого отримано кредит у сумі 105 000,00 доларів США на купівлю нерухомого майна.

Згодом укладені Додаткові договори: №2 від 27 січня 2016 року, відповідно до якого змінено валюту кредитування з доларів США на українську гривню та сума остаточного боргу позивача склала вже 66 860,00 доларів США, 10 783,30 доларів США - процентів, 280,30 грн. - пені., та №3 від 02 лютого 2016 року, за умовами якого у разі оплати позичальником 500 000,00 грн. передбачалося здійснити анулювання (прощення боргу у розмірі 1 433 349,95 грн.

ОСОБА_1 сплачено обумовлену суму 02 лютого 2016 року, внаслідок чого суму боргу анульовано на загальну суму 1 433 349,95 грн.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються, проте, позивач стверджує, що складені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки, на його думку курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), прощені проценти та штрафні санкції, не відносяться до доходів платника податку та не підлягають оподаткуванню.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, чинній до 31 грудня 2016 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого)кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 01 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Окрім того, відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 1 433 349,95 грн. суд приходить до висновку, що вказана сума відповідно до положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

При цьому, відповідачем обраховано податок на доходи фізичних осіб, враховуючи ПДФО за ставкою 18% = 1 433 349,95 х 18% = 258 002,99 грн. Отже, ОСОБА_1 , дійсно не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 258 002,99 грн. з отриманого доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором - АТ «ОТП Банк». Кредитором повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу шляхом укладення додаткового договору № 3 від 02 лютого 2016 року, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Окрім того позивач посилається на те, що Законом України №321-УІІ від 09 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» підрозділ 1 розділу ХХ доповнено пунктом 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Водночас, суд зазначає, що у наведеному положенні закону йдеться про прощення (анулювання) суми кредитного боргу за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним із процедурою банкрутства, тоді як у випадку, що розглядає суд, між позивачем та його кредитором - АТ «ОТП Банк» укладено додаткові угоди № 2 та №3, якими врегульовано питання прощення боргу позивача. Отже, у спірних правовідносинах не йдеться про самостійне рішення кредитора, тому наведена позивачем норма законодавства застосуванню не підлягає.

Також суд зазначає, що Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, правильними є й висновки відповідача щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача від 17 вересня 2018 року №, №, №, № відповідають вищезазначеним вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо вимог про прийняття рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та їх недоведеність достатніми та переконливими доказами, у зв`язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 вересня 2018 року №,№, №, № - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві, адреса: 04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, , тел. НОМЕР_2 , електронна пошта: .

Суддя В.І. Келеберда