Справа № 420/4269/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4269/20
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 по справі № 420/4269/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в яком просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у розрахунку та невиплаті підвищення до його пенсії у зв`язку з індексацією грошових коштів з 01.01.2017 по теперішній час; зобов`язати відповідача провести розрахунок індексації пенсії позивача з 01.01.2017 по теперішній час з урахуванням компенсації втрати частини доходу та здійснити їх виплату; перерахувати належні позивачу суми недоотриманого підвищення (індексації) пенсії та компенсації втрати доходів за попередній період, починаючи з 01.01.2017 по теперішній час, на поточний рахунок позивача.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 09.06.2020 року, зокрема, уточнену позовну заяву позивача залишив без руху та встановив позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Ухвалу суду від 09.06.2020 отримано позивачем 11.06.2020, про що свідчить роздруківка звіту про доставку з електронної пошти (а.с.46).

26.06.2020 до суду першої інстанції надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 080.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" вхід. № 24600/20 та уточнений адміністративний позов.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 серпня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовив.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII, дана справа, не стосується захисту прав позивача, як учасника бойових дій (прирівняної до нього особи).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У клопотанні про усунення недоліків, вхід. № 24600/20 від 26.06.2020, позивачем зазначено, зокрема, що він підтримує вимогу про звільнення його від сплати судових витрат, з огляду на те, що він як ветеран війни і учасник бойових дій має право на звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674 - VI, оскільки він звернувся до суду з метою захисту свого права, щодо нарахування та виплати ГУ ПФУ в Одеській області заборгованості з індексації його пенсії.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 545/1149/175-ц.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду з метою відновлення його порушеного права та законних інтересів щодо нарахування та індексації його пенсії.

Стаття 46 Конституції України зазначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальне забезпечення це ті види і форми матеріального забезпечення, що надаються на умовах, передбачених законом чи договором, із спеціально створених для цього фондів особам, які через незалежні від них життєві обставини не мають достатніх засобів до існування. Право на соціальне забезпечення (за віком, у випадку хвороби, інвалідності, втрати годувальника, для виховання дітей тощо) полягає в тому, що держава гарантує надання достатніх коштів громадянам, які через об`єктивні обставини повністю або частково втратили можливість працювати і отримувати винагороду за працю, а також допомоги сім`ям у зв`язку із народженням та вихованням дитини. Це право закріплене у статті 22 Загальної декларації прав людини. У Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права (стаття 9) прямо встановлено право на соціальне забезпечення. Крім того, це право закріплює стаття 7, в якій проголошується право на задовільне існування.

Соціальний захист поширюється, насамперед, на громадян України, які внаслідок похилого віку або хвороби самі не можуть забезпечити собі нормальні умови життя. Певні особливості має соціальний захист окремих категорій громадян: військовослужбовців, ветеранів війни і праці, потерпілих від аварії на Чорнобильській АЕС тощо.

Спеціальними законами, які регулюють правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували військовій службі, зокрема, є Закон України Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а щодо індексації коштів населення - Закон України Про індексацію грошових коштів населення".

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільненених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного країни, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, маю статус Учасник бойових дій.

До позовної заяви позивачем додано, копію посвідчення "Учасника бойових дій"(а.с.27)

Аналізуючи приписи частини 1 статті 108 КАС України, колегія суддів зауважує, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Як вбачається з ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, суд першої інстанції послався на те, що наведені скаржником у клопотанні обставини не свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Суд першої інстанції зазначив, що саме в даному випадку позивач звернувся за захистом своїх прав, які не пов`язані з його соціальними правами за вказаним законом.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що визначення соціальних прав сторони є поняттям суб`єктивним та оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги.

Отже, суд першої інстанції, пославшись на те, що позивачем належних доказів, які б свідчили про звернення його до суду за захистом соціальних прав надано не було, водночас не вказав, які саме соціальні права учасників бойових дій підпадають під дію пункту 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір", що оцінка таким доказам надається саме судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський Суд неодноразово вказував на необхідність дотримання з однієї сторони балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції здійснено поверхневий та формалізований підхід до вирішення питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору за подання адміністративного позову, чим порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції про повернення апеляційної скарги позивачеві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2019 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 86333222, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року 87144214.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Оскільки при винесенні ухвали судом порушені норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали судді і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 по справі № 420/4269/20 скасувати.

Постановити нову ухвалу з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.