Справа № 640/16277/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 вересня 2020 року

Київ

справа №640/16277/19

адміністративне провадження №К/9901/18362/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н. А., Смоковича М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 640/16277/19

за позовом ОСОБА_1

до 1) Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича, 2) Державного бюро розслідувань

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Державного бюро розслідувань

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: судді-доповідача Вівдиченко Т. Р., суддів Епель О. В., Мєзєнцева Є. І.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору та установлені судами фактичні обставини справи

1. У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича (далі - відповідач - 1), Державного бюро розслідувань (далі - відповідач-2, ДБР), в якому просив:

1.1 визнати протиправною бездіяльність Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом № 19-196-0812 від 23 липня 2019 року;

1.2 зобов`язати Державне бюро розслідувань в строк не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили надати ОСОБА_1 інформацію, зазначену в адвокатському запиті № 19-196-0812 від 23 липня 2019 року, а саме: повні відповіді на кожне поставлене у адвокатському запиті № 19-196-0812 від 23 липня 2019 року питання.

2. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він, як адвокат, у зв`язку з наданням юридичної допомоги звернувся з адвокатським запитом до ДБР, в якому просив надати інформацію, проте відповідач надав не повну відповідь, чим порушив право позивача на отримання доступу до інформації, що є підставою для звернення до суду.

ІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року позивачу відмовлено у відкритті провадження.

4. Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.

5. Отже, за висновками суду першої інстанції, відносини, які склалися між позивачем та ДБР щодо зобов`язання останнього надати інформацію на адвокатський запит, не є публічно-правовими у розумінні КАС України.

6. Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 січня 2019 року в справі №686/23317/13-а, а також роз`яснив позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції.

7. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року та передано справу на розгляд до суду першої інстанції.

8. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №826/7244/18 та дійшов висновку, що, розглядаючи запит ОСОБА_1 про надання інформації, Державне бюро розслідувань виступає представником влади, здійснює свої визначені законом повноваження і в порядку їх реалізації вирішує питання, що впливають на права та обов`язки суб`єкта звернення.

9. Таким чином, пов`язані з розглядом відповідного запиту дії або бездіяльність Державного бюро розслідувань випливають зі здійснення публічно-владної управлінської функції. При цьому, чинним законодавством не встановлено винятків, які б давали підстави для протилежного висновку щодо правової природи зазначених дій або бездіяльності, а тому, спори за скаргами на них є публічно-правовими, отже, заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

ІV Касаційне оскарження

10. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції представником ДБР, подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 27 липня 2020 року.

11. Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач-2 зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину першу статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статтю 19 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2020 року у справі № 640/16398/19, від 26 червня 2020 року у справі № 640/16308/19.

12. Так представник відповідача-2 вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду в справі № 686/23317/13-а про те, що адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації.

13. Також, за висновками представника відповідача-2 судом апеляційної інстанції не враховано висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 640/16398/18, а також від 26 червня 2020 року в справі № 640/16308/19 про те, що спірні правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та начальником третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецьким О. П. , Державним бюро розслідувань щодо зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит позивача, не є публічно-правовими у розумінні КАС України та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

14. Крім того, представник відповідача-2 вказував, що судом апеляційної інстанції не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №826/7244/18, викладену в пунктах 61-63, а саме, що інша частина запитуваної інформації, яку просив надати позивач, є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні та містить таємницю досудового розслідування, отримати яку позивач як адвокат може виключно в порядку визначеному КПК України.

15. У касаційній скарзі представник ДБР зазначає, що у адвокатському запиті ОСОБА_3 , що надійшов до Державного бюро розслідувань 25 липня 2019 року за вх. № 13600-19 ставилися такі питання: 1) Ким (повне ім`я та посада працівника, чи службової особи Державного бюро розслідувань), коли, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин напряму, чи опосередковано ОСОБА_4 або іншій не уповноважені на це особі було передано інформацію про ухвалення Печерським районним судом м. Києва судових рішень, вказаних у повідомленні з Telegram-каналу ОСОБА_4 від 22 липня 2019 року. Кому саме було передано вказані дані досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000683? 2) Ким, коли, кому, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин було надано вказівку/дозвіл передати ОСОБА_4 або іншій не уповноваженій на це особі напряму, чи опосередковано інформацію про ухвалення Печерським районним судом м. Києва судових рішень вказаних у повідомленні Telegram-каналу ОСОБА_4 від 22 липня 2019 року.

16. Отже, за висновком представника відповідача-2, інформація, що запитувалася, стосувалася кримінального провадження № 0000683 та не могла бути повідомлена на адвокатський запит.

17. Враховуючи викладене, представник відповідача-2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

18. 30 липня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано із Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/16277/19.

19. 30 серпня 2020 року справа № 640/16277/19 надійшла до Верховного Суду.

20. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначає, що спір щодо ненадання інформації за його адвокатським запитом підлягає розгляду адміністративним судом, оскільки є публічно-правовим, відповідачі у вказаних правовідносинах здійснюють владно-управлінську функцію; юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

21. При цьому відповідач зазначає, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки адвокатський запит було направлено не до будь-якої юридичної особи, а до суб`єкта владних повноважень; ці відносини не є приватноправовими, а запитувана інформація не стосувалася приватноправового інтересу позивача.

22. За доводами позивача, вказаний спір також не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки:

· запитувана інформація не була і не могла бути отриманою під час здійснення кримінального провадження;

· запитувана інформація не належить до відомостей досудового розслідування будь-якого кримінального провадження;

· запитувана інформація не охоплюється поняттям таємниці досудового розслідування;

· усі питання адвокатського запиту стосувалися виключно наявності інформації щодо встановлення обставин позапроцесуального передавання даних досудового розслідування третім особам, та наявності права у таких осіб їх розголошувати;

· запитувана інформація існує поза межами будь-якого кримінального провадження та може бути віднесеною до відомостей досудового розслідування певного кримінального провадження тільки у тому випадку, якщо стосуватиметься розслідування незаконного розголошення даних досудового розслідування третім особам.

23. Позивач наголошує на тому, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №686/23317/13-а. Натомість, за доводами позивача, застосуванню до спірних правовідносин підлягають правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 17 грудня 2019 року в справ № 826/5531/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 826/7244/18.

24. У зв`язку із зазначеним позивач просить залишити касаційну скаргу ДБР без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

25. У відзиві на касаційну скаргу позивач не просить розглядати справу за його участі або за участі його представника.

26. Разом з відзивом на касаційну скаргу позивачем подано заяву про закриття касаційного провадження вмотивовану тим, що до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції судовий розгляд яких закінчено, після перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.

27. Позивач зазначає, що касаційна скарга подана на постанову апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкриті провадження. Враховуючи, що судом першої інстанції рішення в справі не приймалося, тому постанова суду апеляційної інстанції про направлення справи для продовження розгляду касаційному оскарженню не підлягає.

V Позиція Верховного Суду

28. Розглянувши доводи і вимоги касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

29. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг.

31. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

32. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС України).

33. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

34. Водночас юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

35. На підставі пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

36. В абзаці 1 частини першої статті 24 Закону № 5076-VI визначено, що адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

37. Абзацом 4 частини першої статті 24 Закону № 5076-VI установлено, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

38. У цій справі предметом позовних вимог є бездіяльність Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом № 19-196-0812 від 23 липня 2019 року.

39. Питання юрисдикційності спорів щодо ненадання відповіді на адвокатський запит було предметом судового розгляду в справах № 686/23317/13, № 826/7244/18, № 826/2106/17.

40. У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 686/23317/13, Велика Палата Верховного Суду в частині позовних вимог визнання протиправною бездіяльності Голови Таїровської селищної ради, яка виразилась у ненаданні позивачу відповідей на його адвокатські запити, дійшла висновку, що адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та Головою Таїровської селищної ради щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такий спір, за позицією Великої Палати Верховного Суду, має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

41. Застосовуючи цю правову позицію до спірних правовідносин, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження, а також роз`яснив позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції.

42. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 08 квітня 2020 року в справі № 826/7244/18, відповідно до якої «стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

43. Таким чином, суд апеляційної інстанції, не досліджуючи змісту адвокатського запиту, дійшов висновку, що пов`язані з розглядом відповідного запиту дії або бездіяльність Державного бюро розслідувань випливають зі здійснення публічно-владної управлінської функції. При цьому, чинним законодавством не встановлено винятків, які б давали підстави для протилежного висновку щодо правової природи зазначених дій або бездіяльності, а тому, спори за скаргами на них є публічно-правовими, а отже справу необхідно направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

44. Підставою для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанцій слугувало порушення, на думку відповідача-2, правил предметної юрисдикції, оскільки адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, крім того, за доводами відповідача-2 запитувана інформації, яку просив надати позивач, є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні та містить таємницю досудового розслідування, отримати яку позивач як адвокат може виключно в порядку, визначеному КПК України.

45. Верховний Суд, вирішуючи цей спір, враховує також наявність правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 29 квітня 2020 року в справі № 826/2106/17.

46. У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що подання адвокатом адвокатського запиту до органу державної влади про надання певної інформації на підставі положень Закону № 5076-VI не робить і не надає такому зверненню форми та якості критерія, що сам по собі визначає форму судочинства, оскільки професійні права адвоката й вибір видів та способів здійснення адвокатської діяльності корелюються умовами природи спірних правовідносин, у яких адвокат у відповідній формі та порядку надає послуги клієнту. Інакше кажучи, якщо адвокат захищає особу, яку звинуватили у злочині, або надає правову допомогу свідку у кримінальному провадженні (пункт 2 частина перша статті 66 КПК України), представляє інтереси фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, його повноваження адвоката мають здійснюватися з урахуванням положень процесуальних норм права, які регулюють порядок звернення за захистом від стверджуваного порушення права і відповідно професійні права адвоката, як представника (захисника, репрезентанта) клієнта (п. 20).

47. Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що «відомості про кримінальне правопорушення (про злочин), обставини його скоєння, про процесуальні дії у зв`язку із вчиненням такого діяння, про конкретний склад суб`єктів одного чи кількох кримінальних проваджень, про статус, права та обов`язки учасників таких відносин, про стадії та етапи кримінального провадження, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, про порядок вчинення процесуальних дій, пов`язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України та оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових осіб у зв`язку з наданням такої допомоги та інші відомості, які охоплюються предметом кримінально-правового регулювання, за змістом, значенням, сферою виникнення та функціонування, за причинами виникнення, за правовим механізмом регулювання цих відносин, за способом і джерелами встановлення відомостей про вчинення забороненого нормами закону України про кримінальну відповідальність діяння, або виконання процесуальний дій у зв`язку із вчиненням діяння, не можуть ототожнюватися й охоплюватися загальним поняттям інформації в сенсі положень Закону № 2657-ХІІ».

48. За наслідками розгляду справи № 826/2106/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених останніми в рамках надання правової допомоги у кримінальних справах за фактами комп`ютерного шахрайства, перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду; їх оскарження має здійснюватися, як мовлено вище, у порядку встановленому КПК; провадження має бути закритим.

49. У справі, що розглядається, як зазначають відповідач-2 у касаційній скарзі та позивач у позові, адвокатський запит стосувався інформації про непроцесуальне поширення даних досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначає, що він не запитував інформацію, отриману в межах конкретного кримінального провадження, не намагався ознайомитися з нею. Мета адвокатського запиту, за доводами позивача, інша - з`ясувати яким чином, за допомогою яких суб`єктів і чи процесуальним шляхом дані досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні були передана стороннім особам - не учасникам кримінального провадження.

50. За доводами позивача, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки:

· запитувана інформація не була і не могла бути отриманою під час здійснення кримінального провадження;

· запитувана інформація не належить до відомостей досудового розслідування будь-якого кримінального провадження;

· запитувана інформація не охоплюється поняттям таємниці досудового розслідування;

· усі питання адвокатського запиту стосувалися виключно наявності інформації щодо встановлення обставин позапроцесуального передавання даних досудового розслідування третім особам, та наявності права у таких осіб їх розголошувати;

· запитувана інформація існує поза межами будь-якого кримінального провадження та може бути віднесеною до відомостей досудового розслідування певного кримінального провадження тільки у тому випадку, якщо стосуватиметься розслідування незаконного розголошення даних досудового розслідування третім особам.

51. Згідно з частиною шостою статті 346 КАС України (у редакції Закону № 142-IX, який набрав чинності 19 жовтня 2019 року) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:

1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;

2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;

3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

52. За приписами частини першої, третьої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.

53. Отже, в даному випадку питання щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду повинно бути вирішено колегією суддів за власною ініціативою з урахуванням визначених частиною шостою статті 346 КАС України винятків, наявність яких є перешкодою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

54. Колегія суддів звертає увагу, що 1) відповідач-2 наполягав на розгляді цієї справи в порядку кримінального судочинства у відзиві на апеляційну скаргу та в касаційній скарзі; 2) суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення, послалися на відмінні правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 16 січня 2019 року в справі № 686/23317/13 та від 08 квітня 2020 року в справі № 826/7244/18; 3) Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїх постановах висновку щодо питання предметної юрисдикції спору щодо ненадання відповіді на адвокатський запит, в якому запитувалася інформація про непроцесуальне поширення посадовими особами органів досудового розслідування даних досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

55. За таких обставин та враховуючи, що скаржник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, що відповідно до частини шостої статті 346 КАС України є підставою передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 640/16277/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 3, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 640/16277/19 за позовом ОСОБА_1 до 1) Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича, 2) Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н. В. Шевцова

Судді: Н. А. Данилевич

М. І. Смокович