Справа № 640/6335/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ № 640/6335/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.»

до Головного управління Державної податкової служби України у місті

Києві,

Головного управління Державної казначейської служби України у

місті Києві,

про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЖОК.») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДКС України у м. Києві) в якому просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо пред`явлення банкам, які обслуговують рахунки позивача, інкасових доручень на стягнення з розрахункових рахунків позивача на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року у справі № 826/12038/18;

стягнення з Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти у розмірі 521 643,20 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.02.2020 за інкасовим дорученням №88/26-15-10-07-38 від 21.01.2020 Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» списано 440541,19 грн. на користь УК у Печерському районі, банк отримувача Казначейство України. 19.02.2020 за інкасовим дорученням №84/26-15-10-07-38 від 21.01.2020 Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» списано 78001,20 грн. на користь УК у Печерському районі, банк отримувача Казначейство України.

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача, відкритого в Акціонерному товаристві «АСВІО БАНК», банком за інкасовим дорученням № 70/26-15-10-07-38 від 21.01.2020 з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» списано 100,81 грн. та за інкасовим дорученням № 67-15-10-07-38 від 21.01.2020 списано 3000,00 грн.

У перелічених платіжних дорученнях та банківських виписках з рахунку, в графі, передбаченій для позначення призначення платежу зазначено, що такі списання відбуваються на погашення податкового боргу по сплаті ПДВ згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 826/12038/18. Дані списання позивач вважає незаконними, оскільки ТОВ «ЖОК.» не є стороною у справі № 826/12038/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

06 травня 2020 року (вх.№ 03-14/60981/20) через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем-1 надано до суду відзив, в якому останній проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що у відповідності до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2019 № 826/12038/17 ГУ ДПС у м. Києві направило до АТ «АСВІО-БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. Києві інкасові доручення (розпорядження) від 21.01.2020 №67/26-15-10-07-38, № 70/26-15-10-07-38, №84/26-15-10-07-38, №88/26-15-10-07-38. Згідно даних інформаційної системи контролюючих органів в рахунок погашення заборгованості по податку на прибуток 12.02.2020 надійшли кошти згідно інкасового доручення від 21.01.2020 № 88/26-15-10-07-38 у сумі 440 541,19 грн., по податку на додану вартість 25.02.2020 надійшли кошти згідно інкасових доручень від 21.01.2020: № 70/26-15-10-07-38 у сумі 100,81 грн., №67/26-15-10-07-38 у сумі 3000,00 грн., та 19.02.2020 згідно інкасового доручення від 21.01.2020 № 84/26-15-10-07-38 у сумі 78 001,20 грн. З урахуванням викладеного, відповідач вважає дії ГУ ДПС у м. Києві правомірними.

29 травня 2020 року (вх.№ 03-14/72857/20) через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем-2 надано до суду відзив, в якому останній проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що за позивачем обліковується податковий борг, який виник внаслідок несплати податкових зобов`язань, які підлягають стягненню за рішенням суду. У платіжних дорученнях та меморіальних ордерах у призначенні платежу значиться « 39105605», що вказує на код ЄДРПОУ, який співпадає з ЄДРПОУ позивача, а погашення податкового боргу по ПДВ згідно рішення № 826/12038/18 зазначає саме стягнення коштів погашення боргу за рішенням суду. ГУ ДКС України у м. Києві вважає, що ДПС України помилково зазначило у реквізитах платіжних доручень та меморіальних ордерах номер судового рішення № 826/12038/18, оскільки останній має бути № 826/12038/17.

10 червня 2020 року (вх.№ 03-14/78639/20) через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем надана відповідь на відзив, у якій він зазначив, що твердження відповідача-2 про те, що вимоги позовної заяви у цій справі не підлягають задоволенню, з огляду на незначність помилки, що допущена відповідачем-1 при підготовці та заповненні інкасових доручень, не може розглядатися як аргумент у судовій справі, оскільки, на думку позивача, зазначена помилка зі сторони ДПС може призвести до подвійного стягнення заборгованості з позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перевірки відповідача, результати якої оформлені актом від 21 травня 2015 року №39/26-55-22-10/39105605 "Про результати виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «ЖОК.», з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Атлант Євротрейд» , ТОВ «Бедфорд» , ТОВ «Евада Інвест» , ТОВ «Клірфілд» , ТОВ «Успіх ЮА» , ТОВ «Компанія Омега Люкс» , ТОВ «Артрауд» , ТОВ «Еколайн-СТ» код ЄДРПОУ, ТОВ «Сіфорд» за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року» 28 травня 2015 року позивач прийняв наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 3 462 703,00 грн., у тому числі за основним платежем -

2 770 162,00 грн. та за штрафними санкціями - 692 541,00 грн.;

- №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 5 002 233,00 грн., у тому числі за основним платежем - 3 334 822,00 грн. та за штрафними санкціями - 1 667 411,00 грн.

За несплату узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем у порядку підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нараховано відповідачу пеню з податку на додану вартість у розмірі 1 358 670,14 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 097 363,27 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2015 року № та № були предметом оскарження в межах адміністративної справи № 826/23062/15.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року адміністративний позов ТОВ «ЖОК.» задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано податкові-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28 травня 2015 року № та від 28 травня 2015 року №.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ «ЖОК.» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень залишено без задоволення.

Таким чином, рішенням в адміністративній справі №826/23062/15, яке набрало законної сили, встановлено правомірність визначення ТОВ «ЖОК.» суми податкового зобов`язання згідно податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28 травня 2015 року № та від 28 травня 2015 року №.

Як встановлює абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 № 826/12038/17, адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» задоволено повністю, стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» в обслуговуючих банках, податковий борг у розмірі 11 666 881,74 грн. (одинадцять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят одну гривню сімдесят чотири копійки), з яких: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 6 192 636,87 грн. (шість мільйонів сто дев`яносто дві тисячі шістсот тридцять шість гривень вісімдесят сім копійок), податок на прибуток приватних підприємств у сумі 5 474 244,87 грн. (п`ять мільйонів чотириста сімдесят чотири гривні вісімдесят сім копійок).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ТОВ «ЖОК.» направило апеляційну скаргу.

За результатами її розгляду ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 апеляційну скаргу ТОВ «ЖОК.» повернуто апелянту.

Відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Отже, судом встановлено, що відповідно до часини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 826/12038/17 набрало законної сили.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням в адміністративній справі №826/12038/17, яке набрало законної сили, встановлено правомірність стягнення з рахунків ТОВ «ЖОК.» в обслуговуючих банках, суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України , контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 11.1 глави 11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є контролюючі органи.

Згідно з пунктом 11.4 глави 11 Інструкції №22, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 22 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції.

У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу. Судове рішення/рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається.

Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання.

Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через працівника стягувача, рекомендованим або цінним листом тощо).

Відповідно до пункту 11.6 глави 11 Інструкції №22, банк платника приймає до виконання інкасове доручення (розпорядження) стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду відповідачем-1 надано до відповідача-2 інкасові доручення: №88/26-15-10-07-38 від 21.01.2020, №84/26-15-10-07-38 від 21.01.2020, № 70/26-15-10-07-38 від 21.01.2020, № 67-15-10-07-38 від 21.01.2020.

Суд зазначає, що наявність підстав стягнення з позивача податкового боргу встановлена рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 у справі №826/12038/17.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем-1 помилково зазначено у реквізитах платіжних доручень та меморіальних ордерах (інкасових дорученнях) номер судового рішення №826/12038/18 замість судового рішення за номером №826/12038/17.

Щодо посилань позивача, що зазначена помилка є значною та може призвести до подвійного стягнення заборгованості, суд вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого і покладено на контролюючі органи.

Виходячи з вищевикладеного можна дійти висновку, що помилкове зазначення у реквізитах платіжних доручень та меморіальних ордерах номеру судового рішення №826/12038/18 замість вірного №826/12038/17 не є правовою підставою для стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ЖОК.» грошових коштів в сумі 521 643,20 грн. Допущена помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для позивача, й, до того ж, відповідачем 2 підтверджується факт того, що кошти спрямовані за належністю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЖОК» не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (, адреса: 01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 37А, літ. А)

Відповідач 1: Головне управління ДПС у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19)

Відповідач 2: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (код ЄДРПОУ 3799378, адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а)