Справа № 640/4127/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 вересня 2020 року м. Київ№ 640/4127/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,
2. Державної архітектурно-будівельної інспекції України,
третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2»
провизнання протиправними дій та бездіяльності, скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі також - Києво-Святошинська райдержадміністрація, відповідач-1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Держархбудінспекція, відповідач-2), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» (далі по тексту - ТОВ «Житлоіндбуд-2», третя особа), в якому просила:

- визнати протиправними дії Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які виразились у складенні та наданні з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по вул. Велика Кільцева, 11 у с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області з кадастровим номером :01:049:0048;

- скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, які складені та надані Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по вул. Велика Кільцева, 11 у с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області;

- визнати протиправною бездіяльність Держархбудінспекції, яка виражається у формі невчинення нею дій (невиконанні у встановлених законом порядку та строк обов`язку) щодо здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду шляхом проведення позапланової перевірки законності рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по вул. Велика Кільцева, 11 у с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області за письмовим зверненням ОСОБА_1 про здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду від 03.12.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2019 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

10.04.2019 від Держархбудінспекції надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечується наявність законних підстав для задоволення вимог позивача до відповідач-2.

12.04.2019 до суду надійшов відзив від Києво-Святошинської райдержадміністрації, в яких стверджуючи про правомірність дій відповідача і про недоведеність заявлених позивачем вимог відповідач-1 просив суд відмовити у задоволенні позову.

16.04.2019 від третьої особи надійшли пояснення по суті позову, де зокрема зазначається про порушення позивачем строку звернення до суду, недоведеність порушення прав позивача у спірних правовідносинах, а також наявності тих обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги.

16.04.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив Держархбудінспекції та на пояснення третьої особи, в яких позивач наполягає на раніше викладених у позові доводах та стверджує про дотримання строку звернення до суду.

03.05.2019 позивач подала відповідь на відзив Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, де вказує на недоведеність доводів відповідача-1.

Від Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області 07.05.2019 надійшла заява про застосування строків звернення до адміністративного суду.

07.05.2019 позивач додатково до раніше викладеної у відповіді на пояснення третьої особи позиції надала додаткову відповідь.

За результатами розгляду клопотання представника ТОВ «Житлоіндбуд-2» судом 22.05.2019 витребувано у Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради додаткові докази у справі. Витребувані судом документи надійшли до суду 04.06.2019.

02.10.2019 та 05.02.2020 від позивача надійшли додаткові пояснення.

Також матеріали справи містять неодноразові звернення позивача про прискорення розгляду цієї адміністративної справи у зв`язку з її великим значенням для позивача.

06.07.2020 від третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що цей спір не підсудний адміністративному суду. Зокрема, ТОВ «Житлоіндбуд-2» вказує, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, які просить скасувати позивач, були складені та надані Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області саме ТОВ «Житлоіндбуд-2», а відтак - породжують права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому вони адресовані, тобто для замовника відповідного будівництва. На переконання третьої особи втручання в речове право ТОВ «Житлоіндбуд-2» має приватноправовий характер, фактично відповідач не має власного інтересу у справі, натомість в разі задоволення позовних вимог буде істотним чином порушено право третьої особи на можливість використання орендованої ним земельної ділянки відповідно до встановленого цільового призначення. На підтвердження своєї позиції третя особа посилається на зміст постанов Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №727/8819/16-а та від 22.11.2019 у справі №808/331/16. Третя особа акцентує увагу суду на тому, що у справі, яка розглядається оскаржувані позивачем містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані третій особі і не створюють для позивача жодних правових наслідків, а отже оспорювання правомірності надання цих містобудівних умов та обмежень має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Окрім того, як вказує представник ТОВ «Житлоіндбуд-2», розгляд справи в порядку адміністративного судочинства суперечив би конституційним принципам рівності, за умов, коли Товариство, що є головним правонабувачем внаслідок отримання оскаржених містобудівних умов та обмежень, але є не відповідачем, а є третьою особою і реальний захист прав та інтересів ТОВ «Житлоіндбуд-2» залежить від процесуальної активності та вправності відповідача у справі, на якого в силу приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається тягар доказування, а позивач перебуває заздалегідь у більш вигідному процесуальному становищі.

Врахувавши порядок розгляду цієї справи - в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд 30.07.2020 постановив ухвалу із встановленням терміну учасникам процесу для ознайомлення з отриманими судом поясненнями представника позивача і з клопотанням третьої особи та надати (в разі наявності) письмово викладені доводи з приводу цих позицій у визначений судом строк.

05.08.2020 від представника позивач надійшли заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, в яких адвокат наголошує на тому, що предметом оскарження у цій справі є саме дії Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які виразились у складенні та наданні з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил Містобудівних умов та обмежень. Також позивачем оскаржується бездіяльність Держархбудінспекції, яка полягає невчиненні ним дій щодо здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду. Отже, заявлене клопотання не враховує повний зміст заявлених позивачем вимог. Як вказує представник позивача, оскільки в спірних правовідносинах відповідач-1 при складенні і наданні містобудівних умов та обмежень діяв як спеціальний суб`єкт, на якого відповідно до закону покладені функції щодо видачі містобудівних умов та обмежень, тобто здійснював публічно-владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень та надавав адміністративні послуги на підставі законодавства, відповідно спір має публічно-правовий характер. Крім того, позовна вимога в частині скасування містобудівних умов та обмежень не пов`язана з виникненням або припиненням права на нерухоме майно, а є наслідком протиправності дії Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які полягали у складенні та наданні містобудівних умов та обмежень з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил. Відповідно вимога про скасування таких містобудівних умов та обмежень є похідною позовною вимогою. Також представник позивача категорично заперечив проти тверджень третьої особи про створення Товариству перешкод у користуванні земельною ділянкою, що без надання відповідних доказів є безпідставним припущенням. До того ж, посилання третьої особи на постанови Верховного Суду, на думку представника позивача є недоречними, оскільки наведені судові рішення не стосуються предмета, що досліджується у цій адміністративній справі.

Оцінюючи повідомлені учасниками справи обставини справи, суд при вирішенні клопотань учасників справи виходить з такого.

Стосовно посилань представника відповідача-1 - Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд враховує, що на момент вчинення відповідачем-1 оскаржуваних дій і надання третій особі оскаржуваних містобудівних умов та обмежень (далі по тексту - МБУО) забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 діли положення Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, що діяла до 15.12.2017, положеннями якого визначалось, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша статті 99 Кодексу).

За правилами, визначеними частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в наведеній редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, 15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно пункту 10 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині 1 статті 122 КАС України зазначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно даних бази «Діловодство спеціалізованого суду», судом встановлено, що позов ОСОБА_1 зареєстрований в Окружному адміністративному суді міста Києва 12.03.2019.

При цьому, в обґрунтування дотримання шестимісячного строку звернення до адміністративного суду позивач вказує на те, що про надання та зміст МБУО їй стало відомо у листопаді 2018 року з письмової відповіді Відділу містобудування та архітектури, наданої позивачу листом №17-05/202 від 12.11.2018. Копія вказаного листа додана до позовної заяви (т.1 а.с.28).

Таким чином останнім днем звернення до суду з позовом в силу положень статті 122 КАС України є 17.05.2019.

Оскільки жодних доказів на спростування наведеної позивачем інформації про дату отримання копії МБУО забудови земельної ділянки №356 2016 відовідачем-1 не надано, суд визнає безпідставними.

Щодо клопотання третьої особи - ТОВ «Житлоіндбуд-2» про закриття провадження в адміністративній справі суд враховує таке.

До компетенції адміністративних судів, на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, належали публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Позивач, звертаючись до адміністративного суду з позовом про визнання незаконними дії Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо складення та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 і про скасування таких містобудівних умов та обмежень обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач зареєстрована та проживає поруч із земельною ділянкою та є членом територіальної громади села Петропавлівська Борщагівка (основними ознаками якої є спільна територія, наявність спільних інтересів місцевого значення, соціальна взаємодія членів громади в процесі забезпечення цих інтересів, психологічна самоідентифікація кожного члена з громадою, сплачування комунальних податків тощо), відповідно позивач є повноцінним суб`єктом права на врахування його інтересів під час реалізації проектів містобудівної діяльності (стор.11 позовної заяви; т.1 а.с.17 абз.11). Позивач проживає у садибі, що межує з територією Вумівського лісу, в якому розташована земельна ділянка, на яку видані спірні МБУО, тобто у безпосередній близькості до цієї земельної ділянки і вона заінтересована у збереженні зелених насаджень цього населеного пункту, недопущенні проведення незаконної забудови та у забезпеченні сталого розвитку його територій і екологічної безпеки, який повинен здійснюватися з обов`язковим урахуванням громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій, та має конституційне право на безпечне для життя і здоров`я довкілля (стор.17 позовної заяви; т.1 а.с.23 абз.9-10).

Як зазначає сама позивачка (стор.11 позовної заяви; т.1 а.с.17 абз.8), її права та інтереси, що підлягають захисту полягають у прагненні користуватися природними об`єктами права власності народу, реалізовувати право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які гарантовані статтями 13 та 50 Конституції України, а також у збереженні традиційного характеру середовища села Петропавлівська Борщагівка, недопущенні протиправної забудови багатоповерховими будинками, перевищення допустимої щільності населення та створення перенавантаження на технічні комунікації, транспортні та інші мережі та інфраструктуру цього населеного пункту.

Законний інтерес позивача, згідно наведених у позові доводів, полягає у забезпеченні сталого розвитку території села Петропавлівська Борщагівка, який повинен здійснюватися з урахуванням громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій, проектування об`єктів будівництва, з обов`язковим дотриманням містобудівного, земельного, лісового та природоохоронного законодавства (стор.12 позовної заяви; т.1 а.с.18 абз.1).

Конкретизуючи чим саме порушуються права позивача виданням Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» МБУО позивач вказує про:

- порушення її права на безпечне життя і здоров`я довкілля, а також права користування природними об`єктами права власності народу, що спричинено знищенням на спірній земельній ділянці значної частини зелених насаджень, які виконують природоохоронні, захисні функції території на якій мешкає позивач, в тому числі і захисту ґрунтів від ерозії, стабільності рівня ґрунтових вод, якості питної водив колодязях, тощо (т.1 а.с.18-21);

- спірна земельна ділянка, яка знаходиться у комунальній власності, використовується всупереч інтересам територіальної громади села - замість утворення та улаштування паркової зони для відпочинку населення на земельній ділянці передбачено будівництво багатоповерхових житлових будинків, що порушує права позивача щодо відпочинку та користування корисними властивостями земельної ділянки, оскільки будівництво об`єктів нерухомості на ній унеможливлює її використання позивачем та іншими мешканцями села Петропавлівська Борщагівка у якості паркової зони для відпочинку населення (т.1 а.с.21).

Суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Суд звертає увагу, що позивач фактично оспорює містобудівні умови та обмеження, які є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його надано.

Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою будівельних робіт, які порушують, на думку позивача, її права, а тому у позивача виникла необхідність захисту її цивільних прав (особистого немайнового інтересу), у зв`язку із чим вона звернувся до органів архітектурно-будівельного контролю, а в подальшому до суду.

Отже, вимоги про визнання незаконними дій Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо складення та надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 та скасування цих містобудівних умов та обмежень є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт з порушенням вимог законодавства на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності і що спричиняє порушення цивільних прав (особистого немайнового інтересу) позивача.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №815/1568/16, від 05.12.2018 у справі №804/3091/18 та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 12.12.2018 у справі №826/5970/16, від 15.07.2020 у справі №809/78/16.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та про необхідність вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, зважаючи на предмет оскарження у цій справі в частині вимог до Держархбудінспекції бездіяльність останньої, яка за твердженням позивача є протиправною і полягає у нездійсненні заходів державного архітектурно-будівельного нагляду на підставі звернення ОСОБА_1 від 03.12.2018, суд не вбачає правових підстав для висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки оцінці судом підлягає дотримання відповідачем-2 вимог містобудівного законодавства при розгляді в межах своїх повноважень звернення позивача.

У зв`язку з викладеним клопотання третьої особи підлягає частковому задоволенню, а адміністративна справа в частині вимог ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо складення і надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 та про скасування цих містобудівних умов та обмежень - підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.3, 5, 19, п.1 ч.1 ст.238, ч.2 ст.239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» задовольнити частково.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №640/4127/19 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про:

- визнання протиправними дій Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які виразились у складенні та наданні з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:049:0048;

- скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, які складені та надані Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

3. Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська