Справа № 420/2895/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2895/20
Головуючий в 1 інстанції: Буран В.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ізмаїльського загону морської охорони Державної прикордонної служби України на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління державної прикордонної служби України, Відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Contwall Shipping Inc., Ізмаїльський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Південного регіонального управління державної прикордонної служби України, Відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення № 125061 від 24.03.2020 року та № 125063 від 27.03.2020 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказані постанови відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони про накладення адміністративного стягнення № 125061 від 24 березня 2020 року та № 125063 від 27 березня 2020 року є необґрунтованими, незаконними, прийнятими поза межами компетенції посадових осіб органу державної влади у вигляді відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони, виходячи з наступного.

Постановою відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони про накладення адміністративного стягнення № 125061 від 24 березня 2020 року було встановлено, що 24.03.2020 року о 12 год. 00 хв. «нібито» у внутрішніх водах України, на 60,3 милі ріки Дунай, близько 25 метрів від лівого берега ріки Дунай, в районі прикордонного знаку № 1346, нафтоналивне судно «DB MILE» (прапор Чеська Республіка, ENI 47000284) під керуванням капітана судна ОСОБА_1 , перебуваючи на якорі, допустило підхід до борту судна закордонного прямування самохідну баржу «BOOM» (прапор Сербія) та здійснило завантаження (бункеровку) поза об`єктом базування дизельним пальним, чим капітан судна «DB MILE» ОСОБА_1 порушив правила стоянки на якорі, вимоги п. 32 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1147 від 27.07.1998 року, за що передбачена відповідальність за ст. 202 КУпАП.

Відповідно до вказаною постанови № 125061 від 24 березня 2020 року старшого лейтенанта т.в.о. начальника відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони ОСОБА_2 , позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Постановою відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони про накладення адміністративного стягнення № 125063 від 27 березня 2020 року було встановлено, що 27.03.2020 року о 01 год. 20 хв. «нібито» у внутрішніх водах України, на 60,3 милі ріки Дунай, близько 25 метрів від лівого берега ріки Дунай, в районі прикордонного знаку № 1346, нафтоналивне судно «Energy 5» (прапор Республіка Молдова, 45015321) під керуванням капітана судна ОСОБА_1 , перебуваючи на якорі, допустило підхід до борту судна закордонного прямування, «CALIPSO ІС» (прапор Республіки Молдова, EU № 45018000) та почало завантаження (бункеровку) поза об`єктом базування дизельним пальним, чим капітан судна ОСОБА_1 порушив правила стоянки на якорі, вимоги п. 32 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1147 від 27.07.1998 року, за що передбачена відповідальність за ст. 202 КУпАП.

Згідно з вищевказаною постановою № 125061 від 24 березня 2020 року старшого лейтенанта т.в.о. начальника відділу спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони ОСОБА_2 , позивача було повторно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу вже в розмірі 340 грн.

Позивач вказує на те, що судноплавна частина р. Дунай проходить через території Австрії, Болгарії, Німеччини, Словакії, Румунії, Угорщини, України, Хорватії та Югославії.

Правовий статус р. Дунай врегульовано Конвенцією про режим судноплавства на р. Дунай, яка підписана 18.08.1948 р. сімома країнами, в тому числі колишньою Українською Радянською Соціалістичною Республікою. А у відповідності ст. 6 ЗУ «Про правонаступництво України» Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України, з чого слідує, що України також є учасником Конвенції про режим судноплавства на Дунаї.

Відповідно до пункту 1 статті 8 цього Договору, усі річки, по яких проходить лінія державного кордону, вважаються прикордонними водами. Отже, води в районі 61-милі р. Дунай є прикордонними водами, при цьому, на правому березі розташована Румунія, на лівому березі Україна.

06.11.1992 року дунайськими пароплавствами підписано Договір про співробітництво дунайських пароплавств учасників Братиславських угод.

Згідно до статті 1 Договору, до складу Братиславських угод входить Угода про міжнародні вантажні дунайські тарифи, частиною Б Угоди МГДТ визначає перелік портів та пунктів навантаження та вивантаження на р. Дунай та серед портів значиться також порт Рені, що розташований на лівому березі р. Дунай на відстані 130 кілометрів від Суліни. Враховуючи, що відповідно до загальновизнаної класифікації 1 морська миля дорівнює 1,8532 кілометрам. Отже, 130 кілометрів дорівнюють 70,15 морським милям. Отже, Братиславські угоди визначають місце розташування порту Рені на рівні 130 км або 70,15 морських міль.

Відповідно до статті 24 Конвенції про режим судноплавства на Дунаї, судна, що рухаються по Дунаю, мають право із додержанням правил, встановлених придунайськими державами, заходити в порти, здійснювати навантажувальні та вивантажувальні роботи, а також поповнювати запаси палива. В той же час, Конвенцією не встановлено заборони на поповнення запасів палива без заходу суден в порт.

Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції, у випадку, коли р. Дунай складає кордон між двома державами, то судна, пасажири та транзитний товар звільняються при проходженні рікою від всіх митних формальностей.

Вищенаведені положення Конвенції свідчать, по-перше, про відсутність заборони на здійснення операцій із бункерування суден в районі 61-ї милі р. Дунай, та по-друге, звільняють судна та товари (в тому числі паливо) від будь-яких митних формальностей у випадку, коли судно прямує по р. Дунай у місці проходження кордону між двома державами.

Тобто, в діях позивача відсутнє порушення вимог п. 32 «Положення про прикордонний режим», оскільки зазначеним пунктом передбачено плавання в територіальному морі та перебування у внутрішніх водах, в той час як регістрові судна «DB MILE» та «Energy 5», капітаном яких є позивач, знаходились у закінченій процедурі митного оформлення, а саме в режимі «закритого кордону».

Окрім того, представник позивача вказував на те, що відповідач невірно визнав ОСОБА_1 суб`єктом не виконання вимог п. 32 «Положення про прикордонний режим». Оскільки позивач не порушив прикордонний режим, режим плавання та вимоги п. 32 Положення, так як завчасно проінформовав прикордонну службу про намір здійснення швартовки про, що склав відповідні рапорти від 21.03.2020 р. та 27.03.2020 р., в судовому засіданні готовий надати аудіозапис розмови з черговим ДПС, відповідно якої він повідомив про свої дії.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні наполягали на тому, що впродовж 15 років його роботи, ніхто не забороняв йому швартуватись в цьому місці, він завжди таким чином, в телефонному режимі, повідомляє ДПС про свої дії та ніхто не казав про їх протиправність, після телефонної розмови складає рапорти про дозвіл на проведення видачі палива.

Представник відповідача Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України вважає, що заслуханий в судовому засіданні аудіозапис розмови ОСОБА_1 з черговим ДПС, щодо наданого дозволу на бункеровку, не є належним доказом, оскільки з нього неможливо встановити кому був здійснений дзвінок, особі з якими повноваженнями. Окрім того, вважає, що ОСОБА_1 повинен був отримати письмовий дозвіл на проведення бункеровки та швартовки, однак до компетенції Ізмаїльського прикордонного загону це не входить, на підтвердження чого надав, витребуванні судом документи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 у своєму запереченні на позовну заяву визнав, що події описанні протоколами від 24 та 27 березня 2020 року відбулись на 61-й милі р. Дунай, частина якої, відповідно п. 1 с. 8 Положення є прикордонною. Однак, оскільки на правому березі розташована Румунія, а на лівому Україна, то відповідно п. 5 ст. 6 ЗУ «Про держаний кордон України» до внутрішніх вод України, належить обмежена лінією державного кордону частина вод річок, озер та інших водойм, береги яких належать Україні. Та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 640 від 12.06.1996 р. Про затвердження переліку внутрішніх водних шляхів, що належать до категорії судноплавних, частина річки Дунай: м. Рені-м. Вилкове, миля 61, в тому числі внутрішні води України. Також, посилання позивача на узагальнюючий висновок науково-правової експертизи щодо судноплавства на 61-й милі р. Дунай, вважає таким, що суперечить нормам міжнародного права та має всього лише рекомендаційний характер.

Представник третьої особи: Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України просив позов залишити без задоволення.

Представник Ізмаїльського загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПС України у судовому засіданні зазначив, що за новими правилами, капітан судна повинен був повідомити Морський прикордонний загін про його підхід до іншого судна у зазначеному місці, чого ОСОБА_1 не було виконано, а письмові дозволи у такому разі не надаються.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 125061 від 24 березня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 125063 від 27 березня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП.

На вказане рішення Ізмаїльським загоном морської охорони Державної прикордонної служби України подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено, що відділом спеціальних дій Ізмаїльського загону морської охорони складено протокол № 125061 від 24 березня 2020 рок, відповідно до якого 24.03.2020 року о 12 год. 00 хв. у внутрішніх водах України, на 60,3 милі р. Дунай, близько 25 метрів від лівого берега ріки Дунай, в районі прикордонного знаку № 1346, нафтоналивне судно «DB MILE» (прапор Чеська Республіка, ENI 47000284) під керуванням капітана судна ОСОБА_1 , перебуваючи на якорі, допустило підхід до борту судна закордонного прямування, самохідну баржу «BOOM» (прапор Сербія) та здійснило завантаження (бункеровку) поза об`єктом базування дизельним пальним, чим капітан судна «DB MILE» ОСОБА_1 порушив правила стоянки на якорі, вимоги п. 32 Положення про прикордонний режим, за що передбачена відповідальність за ст. 202 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

27 березня 2020 року було складено аналогічний протокол № 125063, відповідно до якого 27.03.2020 року о 01 год. 20 хв. у внутрішніх водах України, на 60,3 милі ріки Дунай, близько 25 метрів від лівого берега ріки Дунай, в районі прикордонного знаку № 1346, нафтоналивне судно «Energy 5» (прапор Республіка Молдова, 45015321) під керуванням капітана судна ОСОБА_1 , перебуваючи на якорі, допустило підхід до борту судна закордонного прямування, «CALIPSO ІС» (прапор Республіки Молдова, EU № 45018000) та почало завантаження (бункеровку) поза об`єктом базування дизельним пальним, чим капітан судна ОСОБА_1 повторно порушив правила стоянки на якорі, вимоги п. 32 Положення та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушень вимог п. 32 «Положення про прикордонний режим», оскільки орган відповідальний за складання протоколів про адміністративне правопорушення діяв за межами своєї компетенції.

Колегія суддів вважає вірним наведений висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовий статус р. Дунай врегульовано Конвенцією про режим судноплавства на р. Дунай, яка підписана 18.08.1948 року сьома країнами, в тому числі колишньою Українською Радянською Соціалістичною Республікою. Україна є учасником даної Конвенції.

Правове регулювання українсько-румунського державного кордону визначене Договором між Україною та Румунією про режим українсько-румунського державного кордону, який ратифікований Україною 12.05.2004 року.

Відповідно до пункту 1 статті 8 цього Договору, усі річки, по яких проходить лінія державного кордону, вважаються прикордонними водами. Таким чином, води в районі 61-милі р. Дунай є прикордонними водами, разом з тим, на правому березі розташована Румунія, на лівому березі Україна.

Згідно до частини 2 статті 27 Конвенції, у випадку, коли р. Дунай складає кордон між двома державами, то судна, пасажири та транзитний товар звільняються при проходженні рікою від всіх митних формальностей.

Встановлений Конвенцією режим поширюється на судноплавну частину р. Дунай від Ульма до Чорного моря через Сулінське гирло, тобто охоплює ділянку на 61-й милі, район, якої територіально також складає 60,3 миля.

Як було зазначено, 60,3 миля р. Дунай є частиною ріки Дунай, що відноситься до прикордонних вод, правовий режим якої встановлений міжнародними актами.

Тобто, порядок стоянки на річці Дунай та проведення бункерувальних операцій в тому числі контролюються Конвенцією про режим судноплавства на р. Дунай, яка підписана 18.08.1948 р. та Договором між Україною та Румунією про режим українсько-румунського державного кордону з положеннями яких було ознайомлено ОСОБА_1 офіцерами Державної прикордонної служби України згідно із протоколами про зупинку та огляд судна від 24.03.2020 та 27.03.2020 року.

Згідно до положень ст. 3 Закону України «Про державний кордон України», якщо інше не передбачене міжнародними договорами, державний кордон України встановлюється на судноплавних річках посередині головного фарватеру або тальвегу річки.

Як зазначив ОСОБА_1 , його регістрові судна «DB MILE» та «Energy 5» знаходились у закінченій процедурі митного оформлення, а саме режиму «Закритого кордону».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України щодо питання пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, судно із закритим кордоном судно, що прибуло з-за кордону в Україну і не пройшло прикордонний контроль, чи будь-яке судно з відкритим кордоном, яке пройшло прикордонний контроль на вибуття з України.

Як вбачається матеріалів справи, причиною притягнення капітана суден «DB MILE» та «Energy 5» ОСОБА_1 стало порушення ним п. 32 Положення, а саме: завантаження і розвантаження суден, поза об`єктами базування.

Згідно пояснень позивача, впродовж п`ятнадцяти років його роботи він узгоджував свої дії у телефонному режимі та жодного разу не отримував письмових дозволів, а також ніхто не їх вимагав. Після усного дозволу складав рапорти.

Під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що 24 березня та 27 березня 2020 року ОСОБА_1 звертався у телефонному режимі до чергового ДПС, яким в свою чергу було надано дозвіл на виконання капітаном судна швартування, про що ОСОБА_1 і було невідкладно складено відповідні рапорти, на підтвердження чого суду було надано відповідні аудіозаписи телефонних розмов.

У судовому засіданні було заслухано вказані аудіозаписи розмов, та ними підтверджуються доводи ОСОБА_1 про отримання дозволів у телефонному режимі.

Проте, незважаючи на отриманий з боку ДПС дозвіл, Відділ спеціальних дій Ізмаїльського закону морської охорони склав відносно ОСОБА_1 адміністративні протоколи.

Вирішуючи справу колегія суддів також враховує, що представник Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України у судовому засіданні наполягав на тому, що підставами зупинки та огляду судна є порушення п. 36 Положення, а саме: під час плавання і перебування торговельних та маломірних суден, інших плавзасобів у територіальному морі та внутрішніх водах забороняється їх підхід до іноземних та українських суден закордонного прямування.

Відповідно протоколів зупинки та огляду судна від 24.03.2020 року та 27.03.2020 року, ОСОБА_1 було роз`яснення пункти Положення 32 та 36, при цьому протоколи про адміністративні правопорушення № 125061 від 24.03.2020 року та № 125063 від 27.03.2020 року складені на підставі порушення п. 32 Положення, а саме: завантаження і розвантаження суден, поза об`єктами базування.

Тобто, підставами для зупинки та перевірки суден, було порушення капітаном судна п. 36 Положення, а відповідальність на ОСОБА_1 була накладена за порушення п. 32 Положень, при цьому єдиним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні п. 32 Положення є визначені протоколами огляду та зупинки суден від 24 та 27 березня 2020 року, як додатки, копії документів на вантаж, копії бункерної розписки та чек листа (додатки 4, 5 протоколу огляду від 24.03.2020 року) та копії документів на вантаж та копії бункерної розписки та чек-листа (додатки 3,4 протоколу огляду від 24.03.2020 року), які в свою чергу до матеріалів справи стороною відповідача не надавалось, клопотань щодо їх витребування не було подано.

При цьому колегія суддів зазначає, що апелянтом не було надано належних доказів необхідності узгодження та відповідного санкціонування дій суден в режимі «закритого кордону», які здійснюють бункеровку в р. Дунай в районі прикордонних вод, капітани яких в тому числі керуються міжнародними нормами.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів приходить до висновку, що в діях капітана суден «DB MILE» та «Energy 5» ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, оскільки в даному випадку не було допущено порушення прикордонного режиму, так як відповідно ст. 24 Конвенції про режим судноплавства на Дунаї судна, що плавають по Дунаю, мають право, додержуючись правил, встановлених відповідними придунайськими державами, заходити в порти, виконувати в них вантажні і розвантажувальні операції, посадку і висадку пасажирів, а також поповнювати запаси палива, предметів постачання і т.д.

Визначальним в даному випадку є те, що капітани судна «мають права» додержуючись правил, встановлених, в даному випадку п. 32 Положення, а не зобов`язанні, як це вбачається зі складених протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ізмаїльського загону морської охорони Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.