Справа № 817/176/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 817/176/16 пров. № А/857/5383/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представників позивача Миронець Р.М., Деркач Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року, прийняте суддею Борискіним С.А. о 10 годині 00 хвилин у місті Рівному, повний текст складений 04.03.2020 року у справі за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.10.2015 №.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016, позивачу - Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» у задоволенні адміністративного позову до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 касаційну скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд зазначив, що акт перевірки під час розгляду даної справи не був досліджений судами у повному обсязі, хоча такий доказ під час розгляду податкових спорів, в яких предметом оскарження є податкові повідомлення-рішення підлягає обов`язковому оцінюванню. Крім того, суди не встановили, чи не суперечить спірне податкове повідомлення-рішення висновкам акту перевірки.

Також, суди попередніх інстанції, не надали правової оцінки правомірності внесення позивачем уточнень до раніше поданої податкової звітності, та зобов`язання сплачувати саме 3 відсотки штрафних санкцій, або вносити коригування в наступну податкову звітність, - декларацію та нараховувати 5 відсотків штрафної санкції. Слід надати оцінку правомірності дій позивача під час збільшення ним показника ПДВ в податковій декларації за липень з урахуванням суми 581321,42 грн., яка самостійно виявлена, як сума, що помилково не включена до податкової декларації за червень 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.353 Кодексу адміністративного судочинства країни висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою суду від 09.12.2019 замінено відповідача у даній справі, а саме: Державну податкову інспекцію у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області її правонаступником - Головним управлінням ДФС у Рівненській області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові суд виходив з того, що підставою для скасування податкового повідомлення-рішення позивач вважає правильність власних дій при виявленні помилки у декларації з ПДВ за червень 2015 року, а саме виправлення такої відповідно до вимог п. 50.1. ст 50 ПК України шляхом зазначення відповідних уточнених показників у складі податкової декларації наступного податкового періоду за липень 2015 року.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано уточнюючий розрахунок до декларації за червень 2015 року ні як окремий документ, ні як додаток до податкової декларації за липень 2015 року, не визначено штраф, передбачений абз. 4 та абз. 5 п. 50.1 ст. 50 ПК України.

Натомість, позивачем до додатку 5 розділу I податкової декларації з ПДВ за липень 2015 року безпідставно включені податкові накладні минулого звітного періоду.

З приводу додаткових пояснень позивача, поданих 29.01.2020 та виходячи з вимог законодавства, у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи за правилами загального позовного провадження допускається лише в зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вчасно здійснивши камеральну перевірку податкової декларації за липень 2015 року, податковий орган був вправі донарахувати податкові зобов`язання з ПДВ за липень 2015 року. Проте, згідно акту камеральної перевірки ДПІ у м.Рівному ГУ ДПС у Рівненській області за липень 2015 року, податковий орган здійснює донарахування за червень 2015 року, чим порушує п. 76.3 ст. 76 ПК України.

В даному випадку податковий орган неправомірно донарахував по вказаному акту перевірки за липень 2015 року основну суму платежу не задекларованої в податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року та застосував штрафну санкцію у розмірі 25 % як штраф за невчасно задекларовані податкові зобов`язання по податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року.

Щодо посилання суду першої інстанції на зміну підстав адміністративного позову, то така зміна необхідна для захисту прав позивача, у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, а обставини змінилися, враховуючи постанову касаційного суду в даній справі.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представники позивача просили задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку повноти та своєчасності нарахування сум податкових зобов`язань з урахуванням даних Єдиного реєстру податкових накладних Рівненським обласним виробничо-комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» за липень 2015 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2015 №61/17-16-15-01/03361678 (Акт перевірки).

Акт перевірки містить висновки про порушення РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» п.187.1 ст.187 ПК України, яке полягало у включенні до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість липня 2015 року сум ПДВ по податкових накладних минулого звітного періоду - червня 2015 року, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строків, у розмірі 581679,00 грн., що призвело до їх заниження на відповідну суму.

Платником податків подано заперечення на акт перевірки, за наслідками розгляду яких висновки акта залишено без змін.

На підставі матеріалів перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.10.2015 №, яким РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 727098,75 грн., в тому числі 581679,00 грн. - за основним платежем та 145419,75 грн. - за штрафними санкціями.

Такі висновки податкового органу були спричинені не співставленням числових значень податку на додану вартість в податковій декларації позивача та реєстрі податкових накладних за червень - липень 2015 року в сумі 581679,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишене контролюючим органом без змін.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За змістом абз.14 п. 201.10 ст. 201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином, на дату виникнення у платника податку податкового зобов`язання з податку на додану вартість останній повинен скласти податкову накладну, яку необхідно зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів після цієї дати. Незалежно від факту реєстрації такої податкової накладної, платник податку повинен відобразити суму податкового зобов`язання у податковій звітності за відповідний період.

Водночас, пунктами 50.1 та 50.2 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Таким чином, вказаними нормами встановлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2015 РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» подало до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, в рядку 9 якої відобразило податкові зобов`язання на загальну суму 1198907,00 грн. (т.1 а.с. 33-39; 175-176).

Водночас, згідно даних реєстру податкових накладних за червень 2015 року підприємством виписано податкових накладних на суму ПДВ 581321,42 грн. (т.1 а.с. 41-58).

Судом встановлено, що вказані податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку, а саме у серпні 2015 року.

20.08.2015 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, в рядку 9 якої відобразив податкові зобов`язання на загальну суму 2579787,00 грн. (т.1 а.с. 14-25; 173-174).

Різниця між даними Єдиного реєстру податкових накладних та податкової декларації за липень 2015 року склала 581678,69 грн.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з п.1-3 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за №1267/26044 (що був чинним на час існування спірних правовідносин), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу. У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Отже, у разі самостійного виявлення платником податків помилок, допущених у податковій звітності з податку на додану вартість, вони виправляються або шляхом подання уточнюючого розрахунку зі сплатою штрафу у розмірі 3%, або шляхом відображення уточнених показників у податковій декларації за наступний податковий період зі сплатою штрафу у розмірі 5%.

Зазначені штрафи не застосовуються виключно у тому випадку, якщо платник податків встиг подати нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за той самий звітний період.

Позивач посилається на те, що підприємство самостійно виявлено помилки у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, які усунуто шляхом подання уточнюючого розрахунку від 23.07.2015.

При цьому, вказує, що відповідно до поданого уточнюючого розрахунку платником самостійно збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2015 року на суму 581780,00 грн. та самостійно застосовано штраф в розмірі 3% від суми податкових зобов`язань, а тому переконаний, що відповідач протиправно не відобразив в Акті перевірки такий уточнюючий розрахунок.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем при визначенні податкових зобов`язань за липень 2015 року включено до розрахунку податкові накладні, складені в червні 2015 року (податкові накладні за №613-759 розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за липень 2015 року).

Встановлено, що згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» одночасно з таким виправленням показників податкової звітності за червень 2015 року штраф не сплачувався.

При цьому, як встановлено судом 27.07.2015 позивач самостійно відкликав «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» (реєстраційний номер документу:; період: липень 2015; документ доставлено до районного рівня 1716 ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області 23.07.2015 в 16:04:57) та просив не приймати його до обліку як документ податкової звітності (т.2 а.с.155).

Відповідно до змісту Службової №742/15-01 від 28.07.2015, адресованої начальнику відділу приймання та обробки податкової звітності, начальник відділу контролю за декларуванням ПДВ повідомив, що РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» 23.07.2015 за № подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за попередні періоди, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, а 27.07.2015 подано лист №2455 з проханням не визнавати як податкову звітність такий уточнюючий розрахунок.

Виходячи з викладеного, начальник відділу контролю за декларуванням ПДВ просив присвоїти уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань від 23.07.2015 за № статус «не визнано як податкова звітність» та виключити з обліку дані щодо грошових зобов`язань, занесених до КОР.

Витягом з інтегрованої картки платника податків позивача підтверджуються дані щодо грошових зобов`язань позивача та відсутність їхнього уточнення позивачем.

Апеляційний суд зазначає, що станом на час проведення перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення, РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», у зв`язку з самостійно виявленими помилками, що містяться у раніше поданій податковій декларації (за червень 2015 року) не було подано уточнюючий розрахунок до декларації за червень 2015 року ні як окремий документ, ні як додаток до податкової декларації за липень 2015 року, не визначено штраф, передбачений абз.4 та абз.5 п.50.1ст.50 ПК України.

Натомість, як вірно вказано судом першої інстанції, позивачем до дод.5 розділу І податкової декларації з ПДВ за липень 2015 року безпідставно включені податкові накладні минулого звітного періоду, а саме: зареєстровані в ЄРПН з порушенням термінів реєстрації, податкові накладні червня 2015року на загальну суму ПДВ 581 678,69 грн.

Судом вірно враховано, що відповідач обґрунтовано не визнав внесені платником податків виправлення (які фактично були відсутніми) такими, що відповідають вимогам ст.50 ПК України та правомірно зменшив суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за липень 2015 року на 581678,69 грн. зі збільшенням податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2015 року, про що прийняв оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що контролюючим органом правомірно застосовано до РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» штрафну (фінансову) санкцію з податку на додану вартість в сумі 145419,75 грн., в розмірі 25 відсотків нарахованого податкового зобов`язання 581 679,00 грн.

Щодо строків проведення камеральної перевірки, то Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі № 819/1569/16 висловлена позиція на яву також посилався суд першої інстанції та відповідач.

Зокрема, зазначено, що проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Крім того, як встановлено судом, позивач змінює підставу позову, що є не допустимим на стадії розгляду справи по суті, тобто в такий строк не передбачено.

Статтею 47 КАС України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Отже, у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи за правилами загального позовного провадження допускається лише у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи.

З приводу цього, апеляційний суд зазначає, що обставини в спірних правовідносинах не змінились фактом направлення справи на новий розгляд.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем повністю доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в порядку ст.77 КАС України, а відтак заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ч.5 ст.353 КАСУ, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи, що й зроблено в ході розгляду даної справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі №817/176/16 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 16.09.2020 року.