Справа № 380/3846/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3846/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Швець Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області по нарахуванню ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за період з січня 2017 року по липень 2019 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачених суми єдиного соціального внеску для самозайнятої особи адвоката у розмірі 18280,00 грн.

Ухвалою від 22.06.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача як фізичну особу-підприємця звільнено від сплати єдиного внеску відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску, що підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі №1.380.2019.001847. Разом з тим, відповідач протиправно відмовляє у поверненні помилково сплачених коштів з підстав наявності заборгованості з єдиного внеску.

15.07.2020 представник відповідача подала до суду відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску платниками, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або інвалідами, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. На момент подання заяви про повернення помилково сплачених коштів позивач немав надлишково сплачених сум єдиного внеску, які підлягали поверненню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Просила суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила повністю. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач з 22.06.2006 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 0000777.

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1322, виданого на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26.03.2008 № 3, позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є платником єдиного податку 3 групи, видами діяльності якого за КВЕД є 69.10 "Діяльність у сфері права", 49.31 "Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення", 70.22 "Консультування з питань комерційної діяльності й керування", 73.20 "Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки".

Довідкою про взяття на облік платника податків від 31.03.2016 підтверджується, що позивача взято на облік платника податків у контролюючих органах 22.06.2006 за №105/29-0.

Позивач є особою з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання з 12.01.2016 по 31.01.2018, що підтверджується довідкою Кам`янка-Бузького управління Пенсійного фонду України Львівської області від 16.02.2017 року № 715/02-17.

07.11.2018 Головне управління ДФС у Львівській області винесло податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2818-25, відповідно до якої позивач повинна була сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 14894,00 грн.

20.03.2019 Червоноградське управління Головного управління ДФС у Львівській області прийняло рішення № про застосування до позивача штрафу у розмірі 2978, 86 грн та пені у розмірі 3268,15 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 20.08.2019 у справі №1.380.2019.001847, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області задовольнив повністю, а саме: визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу від 07.11.2018 №Ф-2818-25; визнав протиправним та скасував рішення Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області від 20.03.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позивач сплатила єдиний соціальний внесок у розмірі 18280,00 грн згідно з платіжними дорученнями від 16.01.2019 № 10031711, від 18.01.2020 № 1128.

Позивач звернулася до Червоноградського управління ГУ ДПС у Львівській області із заявою від 18.02.2020 про перерахування надміру або помилково сплачених коштів.

Листом від 27.02.2020 № 13250/10/58.6-22 відповідач повідомив позивача про те, що її заява залишається без задоволення, у зв`язку з невідповідністю заяви формі, визначеній у додатку 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6.

28.02.2020 позивач повторно направила до Червоноградського управління ГУ ДПС у Львівській області заяву від 18.02.2020 про перерахування надміру або помилково сплачених коштів.

Листом від 16.03.2020 № 12510/10/58.6-22 відповідач повідомив позивача про те, що її заява залишається без задоволення, у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати єдиного внеску в картці особового рахунку позивача по коду 71040000 АІС «Податковий блок».

19.03.2020 позивач направила скаргу до ДПС України, в якій просила скасувати безпідставне нарахування єдиного внеску у період охоплений вимогою про сплату богу (недоїмки) №Ф-2818-25.

Листом від 16.04.2020 № 16854/10/58.6-22 ГУ ДПС у Львівській області повідомило позивача про те, що вимога про сплату богу (недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-2818-25 та рішення Червоноградського управління ГУ ДПС у Львівській області 20.03.2019 № скасовані.

ДПС України 28.04.2020 прийняло рішення № 14673/6199- про залишення скарги без розгляду.

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за період з січня 2017 року по липень 2019 року протиправними, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною першою статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закону України № 2464-VI).

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених вказаним Законом, або в частині, що не суперечить такому Закону (частина перша статті 2 Закону України № 2464-VI).

Виключно вказаним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону України № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України № 2464-VI).

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону України № 2464-VI (у редакції Закону України №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон України № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 зазначеного Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 вказаного Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону України № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини третьої статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон України № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України № 755.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до вказаного Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону України № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення "ознаки незалежної професійної діяльності" Порядок №1162 не передбачає.

Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Державний реєстр створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації (частина перша статті 16 Закону України № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону України № 2464-VI).

Системний аналіз норм Закону України № 2464-VI та Положення № 10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення "ознаки незалежної професійної діяльності" та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Положення пункту 16 розділу IV "Формування звіту" Порядку № 435 відсилають до додатка 5 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску", розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника "фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності" формою звіту не передбачено.

Отже, приписи пункту 16 Порядку № 435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону України № 2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону.

Наявність колізії між приписами нормативно-правових актів різної юридичної сили - невідповідність між приписами закону та положеннями підзаконного нормативно-правового акта. За правилом колізійного принципу "lex superior derogate legi interior" нормативний акт вищої юридичної сили має пріоритет над нормативним актом нижчої юридичної сили. Отже, потрібно резюмувати, що положення закону за своєю юридичною силою превалюють над нормами підзаконних нормативно-правових актів. Відповідно визначення спеціального "змішаного" правового статусу на рівні підзаконного нормативного-правового акта (Порядку), з огляду на невідповідність положенням закону, є неправомірним, а тому не повинно братися до уваги в аспекті правозастосовної діяльності.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон України № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

Контролюючий орган, дотримуючись принципів законності та належного врядування як суттєвих елементів принципу верховенства права, повинен був врахувати, що хоча процедура щодо обліку платника єдиного внеску була встановлена нормативно-правовим актом, однак у частині визначення типів (видів) платників єдиного соціального внеску не відповідала Закону України № 2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру відповідали принципам належного врядування, оскільки надано перевагу приписам не Закону, а нормативно-правовому акту, нижчому за ієрархією.

Оскільки йшлося про майновий інтерес, то контролюючий орган повинен був діяти у належний спосіб (у цьому випадку з урахуванням приписів Закону України № 2464-VI, де не передбачено такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності) та з урахуванням послідовності дій (способів) у частині взяття на облік платника єдиного внеску з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (зміни таких) та застосовувати ті процедури, які б вказували на ясність дій.

Суд при розгляді справи враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 04.12.2019 у справі № № 520/3939/19.

Як встановив суд, Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 20.08.2019 у справі №1.380.2019.001847, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області задовольнив повністю, а саме: визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу від 07.11.2018 №Ф-2818-25; визнав протиправним та скасував рішення Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області від 20.03.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

У вказаному рішенні суд визначив, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами здійснення діяльності, як фізична особа - підприємець не здійснює, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, тому визначена в оскарженій вимозі Головного управління ДФС у Львівській області сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача. Оскільки позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, взятий на податковий облік як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, веде єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець ІІІ групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності, до неї не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому суд визнав протиправною та скасував винесену відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Суд вказує на те, що наведені обставини є преюдиційними у відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України.

Суд встановив, що відповідач нарахував до сплати 20112,84 грн єдиного внеску, а саме: 19.04.2018 - 2457,00 грн, 02.05.2018 - 8448,00 грн, 19.07.2018 - 2457,18 грн, 19.10.2018 - 2457,18 грн, 21.01.2019 - 2457,18 грн, 19.07.2019 - 1836,12.

У листі від 16.04.2020 № 16854/10/58.6-22 ГУ ДПС у Львівській області повідомило позивача про те, що вимога про сплату богу (недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-2818-25 та рішення Червоноградського управління ГУ ДПС у Львівській області 20.03.2019 № скасовані.

Разом з тим, суд зазначає, що суми охоплені такою вимогою не виведені з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Більше того, відповідач продовжував безпідставно нараховувати єдиний соціальний внесок після винесення вимоги про сплату богу (недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-2818-25.

Враховуючи наведені обставини та висновки суду про безпідставність нарахування позивачу єдиного соціального внеску, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за період з січня 2017 року по липень 2019 року.

Водночас, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачених сум єдиного соціального внеску для самозайнятої особи адвоката у розмірі 18280,00 грн, то суд дійшов наступних висновків.

Процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску визначає Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 (далі - Порядок № 6).

Відповідно до пункту 3 вказаного порядку помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 6 Повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

У пункті 6 Порядку № 6 зазначено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява). У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 вказаного Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до зазначеного Порядку.

Суд встановив, що позивач сплатила єдиний соціальний внесок у розмірі 18280,00грн згідно з платіжними дорученнями від 16.01.2019 № 10031711, від 18.01.2020 № 1128.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявою про повернення їй помилково/надміру сплачених коштів у розмірі 18280,00 грн. Проте, відповідач залишав їх без задоволення у зв`язку з наявністю заборгованості із єдиного соціального внеску.

Враховуючи висновок суду про протиправність нарахування позивачу єдиного соціального внеску за період з січня 2017 року по липень 2019 року, суд вважає, що у позивача наявні підстави для повернення їй коштів у розмірі 18280,00 грн.

В абзацах першому, четвертому, п`ятому пункту 7 Порядку № 6 передбачено, що у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації. У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до такого Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до вказаного Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до вказаного Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 6 на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства) .

Враховуючи наведене, суд зазначає, що стягнення з органу доходів і зборів на користь платника податків помилково (надміру) сплачених сум єдиного соціального внеску суперечить наведеній процедурі, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених сум єдиного соціального внеску для самозайнятої особи адвоката у розмірі 18280,00 грн необхідно відмовити повністю.

Водночас, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача сформувати висновок за формою згідно з додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 та розрахунковий документ на повернення позивачу коштів у розмірі 18280,00 грн та направити його відповідному органу казначейської служби.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1681,60 грн, сплачений згідно з квитанціями від 11.06.2020 № 55, від 31.08.2020 № 54906.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за період з січня 2017 року по липень 2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області сформувати висновок за формою згідно з додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 та розрахунковий документ на повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 18280,00 грн та направити його відповідному органу казначейської служби.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачених сум єдиного соціального внеску для самозайнятої особи адвоката у розмірі 18280,00 грн відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Стрийська, 35 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 14 вересня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик