Справа № 166/877/20
Суддя: Свистун О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/877/20
провадження 2-а/166/20/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2020 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Корнільєва Олександра Едуардовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 та його представник Колєснік Б.В. 19 серпня 2020 року звернулися в Ратнівський районний суд Волинської області з позовом до інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенанта поліції Корнільєва Олександра Едуардовича (далі інспектора поліції), Департаменту патрульної поліції, в якому зазначили, що 13 серпня 2020 року о 21 год. 00 хв. інспектором поліції винесено постанову серії ДП18 №578422 від 13.08.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №180703 за ч.1 ст.130 КУпАП .

Як вбачається з оскаржуваної постанови, його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він 13 серпня 2020 року о 20 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки "Renault" моделі "Master", р.н. НОМЕР_1 , нібито не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та був непристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3 "в" та 2.1 "а" ПДР України.

Зазначає, що оскаржувана постанова містить інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме про час нібито скоєння правопорушень, оскільки подія складення адміністративних матеріалів щодо позивача мала місце близько 23 год. 30 хв. (натомість відповідач вказав в постанові час вчинення - 20 год. 50 хв., а час винесення оскаржуваної застанови - 21 год. 00 хв., в протоколі ж - 20 год. 51 хв.).

Крім тог,о жодних правових підстав складати відносно нього адміністративні матеріали та звинувачувати його у скоєнні адміністративних правопорушень, у відповідача не було, оскільки доказів керування автомобілем у поліцейського немає в силу тієї обставини, що ОСОБА_1 перебував в нерухомому транспортному засобі, зупинивши його біля автозаправки для відпочинку задовго до зустрічі з відповідачем.

Також ним було надано відповідачу всі документи, що має мати при собі водій. .

Підставами для скасування постанови вважає недоведеність жодним доказом вчинення ним правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою суду від 27.08.2020 справу було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На електронну адресу суду 07 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечує проти задоволеня позовних вимог. У цьому ж відзиві вказує на скерування поштовим зв`язком разом із відзивом диску із відеозаписом подій на підтвердження заперечень проти позову.

У зв`язку із ненадходженням на дату розгляду справи судом вказаних у відзиві документів провадження відкладено на 18.09.2020.

Відзив мотивовано тим, що вказаний у постанові транспортний засіб позивача був зупинений з огляду на те, що водій всупереч п.2.3.в Правил дорожнього руху був не пристебнутий ременем безпеки. Позивач не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Його особу було встановлено за паспортом громадянина України № НОМЕР_2 від 21.01.2020.

Зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв у межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ДП18 № 578422 винесена у відповідності до норм чинного законодавства. Твердження позивача про неправильне зазначення часу події спростовуються відеозаписами з портативної відеокамери, які додаються до відзиву.

Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У судове засідання 18 вересня 2020 року позивач та його представник не з`явилися. Представиник позивача звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив справу розглянути у відсутності позивача та його представника, зазначивши про підтримання позовних вимог. Додатково зазначив, що долучений до відзиву на позов відеоматеріал не підтверджує обставин скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, з огляду на що він є неналежним доказом.

Відповідачі про причини неявки суд не повідомили.

За правилами ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

З цієї ж підстави відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом установлено, документально підтверджено постановою інспектора поліції від 13 серпня 2020 року серії ДП18 №578422 факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 13 серпня 2020 року о 20 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки "Renault" моделі "Master", р.н. НОМЕР_1 , нібито не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та був непристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3 "в" та 2.1 "а" ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає у випадках керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з вимогами п.2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП настає у випадках порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У силу вимог п.2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За приписами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі, ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП.

Так, незважаючи на те, що у даній категорії справ протокол про адміністративне правопорушення не складається, відповідач жодних передбачених ст.251 КУпАП доказів на підтвердження вини позивача в порушенні ПДР, відповідальність за які передбачені ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП не надав.

На доданому відповідачем до відзиву на позов диску міститься відеозапис, на якому інспектор поліції оформляє матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за фактом відмови пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Будь-якої інформації про керування позивачем транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки та відмову позивача пред`явити інспектору поліції посвідчення водія даний відеозапис не містить, а тому в силу ч. 1 ст.73 КАС України він є неналежним доказом.

Беручи до уваги наведені вище обставини, а також враховуючи приписи згаданих процесуальних норм, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова у справі не може слугувати носієм доказової інформації, оскільки інформація, відображена в ній, не підтверджена будь-якими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, інспектор поліції, як суб`єкт владних повноважень, правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не довів.

Враховуючи встановлені обставини, в зв`язку із відсутністю події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП, винесена інспектором поліції постанова від 13 серпня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Керуючись ст.ст.1, 77, 242, 246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 122, 251, 276, 279-3, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та його представника Колєсніка Богдана Володимировича до інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Корнільєва Олександра Едуардовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Корнільєва Олександра Едуардовича серії ДП18 №578422 від 13 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю складу вказаних правопорушень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 шляхом списання із бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції 420 (чотириста двадцять) гривень 20 коп судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ратнівський районний суд Волинської області.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун