Справа № 640/24277/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова В.В., за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) щодо не включення відомостей щодо ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною;

- зобов`язати Уповноважену особу внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей щодо ОСОБА_1 на суму 200000 грн 00 коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року вказаний адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що бездіяльність Уповноваженої особи є триваючою. Позивач вважає, що не пропустила строк звернення до суду.

Відзив на апеляційну скаргу позивача від відповідача та третьої особи до суду не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 10 вересня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - без змін, виходячи із такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустила строк звернення до суду із адміністративним позовом без поважних причин. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 зверталася до суду із тотожним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 02 червня 2016 року. У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач дізналася про порушення своїх прав у червні 2016 року. Проте із запитом щодо грошового вкладу представник позивача звернулася до Уповноваженої особи лише в листопаді 2019 року. Суд першої інстанції зазначив, що позивач не була позбавлена можливості з`ясувати причини порушення свого права на отримання гарантованої суми вкладу і звернутися до суду з позовом про його захист у межах установленого строку. Також суд першої інстанції визнав необґрунтованими посилання представника позивача на те, що бездіяльність Уповноваженої особи є триваючою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 02 червня 2016 року зверталася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із тотожним адміністративним позовом. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року зазначену постанову було скасовано, а провадження у справі закрито з посиланням на те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У листопаді 2019 року представник позивача звернулася до Уповноваженої особи із адвокатським запитом, у якому, серед іншого, просила повідомити чи було включено інформацію по рахунку № НОМЕР_1 в національній валюті в ПАТ «Дельта Банк» до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Якщо інформацію не було включено, представник позивача просила повідомити підстави, з яких прийняте таке рішення.

Листом від 26 листопада 2019 року № 5167 Уповноважена особа повідомила, що за результатами перевірки було виявлено, що договір банківського вкладу № 004-08503-110215 від 11 лютого 2015 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , є нікчемним правочином, про що вкладника повідомлено листом від 23 вересня 2015 року № 881/2742.

Не погоджуючись із такими діями Уповноваженої особи, ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернулася до суду із адміністративним позовом.

У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 зазначала, що не пропустила строк звернення до суду із адміністративним позовом, адже лист Уповноваженої особи від 23 вересня 2015 року № 881/2742 не отримувала, а про порушення свого права вперше дізналася у листопаді 2019 року з відповіді, що була надана на адвокатський запит.

Разом з тим, як раніше зазначалося, ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовними вимогами, спрямованими на захист права на отримання коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Дослідивши постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 809/661/16, колегія суддів встановила, що Уповноваженою особою здійснено перевірку правових підстав розміщення вкладів у банку, за результатами якої договір банківського вкладу (депозиту) № 004-08503-110210 від 11 лютого 2015 року, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», визнано нікчемним згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наведене було підставою не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначене судове рішення було проголошене у судовому засіданні за участю представника позивача. Крім того Кащишин Н.М. оскаржувала зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

Отже, станом на липень 2016 року позивачу було відомо, що вона не включена до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також ОСОБА_1 були відомості причини, з яких інформація про неї не включена до вказаного переліку.

За таких обставин доводи позивача про те, що вона дізналася про порушення свого права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом лише у листопаді 2019 року є необґрунтованими та мають ознаки недобросовісного користування процесуальними правами з боку ОСОБА_1 .

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що бездіяльність Уповноваженої особи щодо включення інформації про неї до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, був визначений у ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Закон зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 27 вказаного Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У свою чергу ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, спеціальним Законом визначений проміжок часу, протягом якого Уповноважена особа здійснює перевірку укладених банком правочинів, а також строк, протягом якого Уповноважена особа формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою № 664 від 02 жовтня 2015 року відкликання банківської ліцензії та ліквідовано ПАТ «Дельта Банк».

Уповноважена особа забезпечила проведення перевірки правочинів, укладених ПАТ «Дельта Банк» та виявила, що договір банківського вкладу (депозиту) № 004-08503-110210 від 11 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», є нікчемним згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена обставина стала підставою для формування Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, без включення до нього інформації про ОСОБА_1 .

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає можливості перегляду Уповноваженою особою раніше прийнятого рішення про невключення певної особи до переліку вкладників з власної ініціативи чи за наслідками розгляду адвокатського запиту.

Враховуючи, що Уповноважена особа здійснила перевірку договору банківського вкладу (депозиту) № 004-08503-110210 від 11 лютого 2015 року, виявила, що він є нікчемним з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та вирішила питання щодо можливості включення ОСОБА_1 до відповідного переліку ще у 2015 році, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що має місце триваюча бездіяльність Уповноваженої особи, яка порушує її право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Також колегія суддів враховує, що закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 з тотожними вимогами, з огляду на невизначеність у питанні юрисдикції таких спорів, не є перешкодою для повторного звернення до суду адміністративним позовом.

Питання щодо розмежування юрисдикції спорів стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було вирішене постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16.

Проте ОСОБА_1 звернулася до суду із повторним адміністративним позовом лише у грудні 2019 року, тобто більш ніж через півтора роки після ухвалення відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду.

Доводів про те, що позивач не була обізнана із судовою практикою щодо визнання юрисдикції подібних спорів апеляційна скарга не містить. Крім того, ОСОБА_1 під час звернення до суду як у 2016 році, так і в 2019 році користувалася правничою допомогою.

Зазначені обставин у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду із цим адміністративним позовом без поважних причин, а ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку