Справа № 280/6111/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

09 вересня 2020 рокуСправа № 280/6111/20
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Національного банку України (вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, )

третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вул. Краківська, буд. 20, м.Київ, 02094, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Національного банку України (надалі відповідач), третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо відмови повернення позивачу виконавчого листа по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.08.2012 по 05.08.2016 в сумі 1144998,56 грн. та виконавчого листа про стягнення стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь позивача моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. протиправною; зобов`язати відповідача повернути позивачу виконавчі листи по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.08.2012 по 05.08.2016 в сумі 1144998,56 грн. та про стягнення стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь позивача моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 1 ч. 1ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні також наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, 9 червня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видав ОСОБА_1 виконавчий лист по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року по 05 серпня 2016 року в сумі 1144 998,56 грн. та виконавчий лист по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

26.06 2017 року старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. керуючись п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року по 05 серпня 2016 року в сумі 1144 998,56 грн. та направив виконавчий лист до ПАТ «Банк Форум».

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 09 грудня 2019 року у справі №335/1896/15-ц, яка була залишена без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, замінив сторону відповідача .

ПАТ "Банк Форум" припинено з 04.07.2019, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №7000829, а документи ПАТ «Банк Форум» передано до Національного банку України на зберігання.

12 травня 2020 року позивач звернулася з заявою до Національного банку України, в якій просила повернути позивачу виконавчий лист по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року по 05 серпня 2016 року в сумі 1144 998,56 грн.

Національний банк України листом від 01.06.2020 №20-0006/26030 повідомив позивача про те, що 26.06.2017 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Терещук Т.І. керуючись пунктом 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про закриття виконавчого провадження з примусового виконання запитуваного виконавчого документу та направлено виконавчий документ до ПАТ "БАНК ФОРУМ". Згідно частини четвертої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З огляду на зазначене, у Національного банку України відсутні правові підстави для повернення Вам виконавчого документу, разом з тим, він може бути повернутий Національним банком України за запитом відповідної державної виконавчої служби.

14 липня 2020 року позивач звернулася з листом до Національного банку України, в якому просила повідомити, чи передавала уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» до Національного банку України на зберігання виконавчий лист по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року по 05 серпня 2016 року в сумі 1144 998,56 грн. та виконавчий лист по справі №335/1896/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

Національний банк України листом від 28.07.2020 №20-0006/37710 повідомив позивача про те, що у Національного банку відсутні правові підстави для повернення Вам виконавчого листа, разом з тим, він може бути повернутий Національним банком за запитом відповідної державної виконавчої служби. При цьому, незалежно від кількості Ваших звернень позиція Національного банку залишається незмінною. Звернув увагу на те, що відповідно до статті 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Крім того, згідно зі статтею 8 Закону України "Про звернення громадян", може бути прийнято рішення про припинення розгляду такого звернення. Також, позивачу з посиланням на приписи статті 16 Цивільного Кодексу України наголошено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, підставою для звернення позивача до суду є незгода позивача з бездіяльністю відповідача, вчинена на виконання постанови Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у справі №335/1896/15-ц.

Таким чином, позовні вимоги позивача стосується виконання постанови Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в цивільній справі, а отже, не можуть бути заявлені як окремі позовні вимоги в межах нової адміністративної справи.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відкритті провадження та роз`яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Національного банку України (вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, ), третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вул. Краківська, буд. 20, м. Київ, 02094, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою, доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Сіпака