Справа № 460/3515/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3515/19 пров. № А/857/2919/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року, прийняте суддею Недашківською К.М. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2019 року про відмову в розрахунку пенсії позивача у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідки про складові заробітної плати, виданої прокуратурою Волинської області від 16.06.2016 року №18-138 та зобов`язання здійснити розрахунок та виплату пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідки про складові заробітної плати, виданої прокуратурою Волинської області від 16.06.2016 року №18-138, з 24.10.2018 року в розмірі 60% від суми середньомісячного чинного заробітку за відповідною посадою прокурора району, з врахуванням проведених виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки остання на час смерті ОСОБА_2 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі; на час подання відповідної заяви досягла пенсійного віку та отримувала пенсію за віком.

Суд взяв до уваги постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2016 року у справі №161/10253/16-а, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії у розмірі 90 % суми від місячного заробітку на підставі довідки прокуратури від 16.06.2016 року №18-138. Відтак, враховуючи те, що згадане судове рішення набрало законної сили, пенсія на час смерті ОСОБА_2 виплачувалася згідно даного рішення, позивач має право на призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 24.10.2018 року, з урахуванням зробленого перерахунку.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що пенсія позивачу була обчислена за документами пенсійної справи ОСОБА_2 , виходячи з розміру середньомісячного заробітку відповідно до довідки прокуратури від 05.03.2008 року №18/177.

Звертає увагу на те, що на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2016 року ОСОБА_2 ще за життя було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури від 16.06.2016 року №18-138, однак, оскільки рішення щодо перерахунку раніше призначених пенсій працівникам органів прокуратури Кабінетом Міністрів України не приймалося, умови та порядок проведення такого перерахунку не визначено, лише призначення, то підстав для врахування зазначеної довідки для обчислення пенсії по втраті годувальника немає.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 2003 року перебуває на обліку ГУПФУ в Рівненській області, їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11).

З 2000 року ОСОБА_2 отримував пенсію, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (чинного на час призначення пенсії).

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2016 року у справі №161/10253/16-а ОСОБА_2 була перерахована пенсія з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Волинської області від 16.06.2016 року №18-138 та Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, тобто в розмірі 90 відсотків від розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці, без обмеження максимального розміру пенсії, з врахуванням виплачених сум (а.с.13-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

У зв`язку зі смертю чоловіка, позивача, як непрацездатну особу, 06.06.2019 року було переведено з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

04.07.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії по втраті годувальника з урахуванням судового рішення від 05.09.2016 року, однак пенсійний орган листом від 07.08.2019 року №П-819/07.1-59 відмовив в такому перерахунку та зазначив, що судове рішення виконане щодо померлого чоловіка заявниці. Жодних обов`язків щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Волинської області від 16.06.2016 року №18-138 судове рішення не встановлює (а.с.22-24).

03 вересня 2019 року позивач подала скаргу на вказане рішення ГУПФУ в Рівненській області, за наслідком розгляду якої Пенсійним фондом України надіслано відповідь від 08.10.2019 року №23602/П-11, в якій вказано, що судовим рішенням від 05.09.2016 року не покладено на органи Пенсійного фонду України зобов`язань щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату від 16.06.2016 року (а.с.28-29).

Відповідно до ч.19 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VІІ) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі -

Закон №1058-ІV) непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відтак, враховуючи наведені вище норми законодавства, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, враховуючи те, що вона є непрацездатним членом сім`ї померлого прокурора (дружиною, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про одруження (а.с.11), на момент смерті ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком та проявила бажання перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 3 частин першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника звернулася в червні 2019 року, тобто протягом 12 місяців з дня смерті ОСОБА_2 , то остання має право на призначення пенсії з 24.10.2018 року, тобто з дня, що настає за днем смерті годувальника.

З приводу покликання апелянта на відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням довідки прокуратури від 16.06.2016 року №18-138, оскільки рішення щодо перерахунку раніше призначених пенсій працівникам органів прокуратури Кабінетом Міністрів України не приймалося, умови та порядок проведення такого перерахунку не визначено, колегія суддів зазначає таке.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2016 року у справі №161/10253/16-а задоволено позов ОСОБА_2 . Визнано протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Волинської області від 16.06.2016 року №18-138 та закону України «Про прокуратуру», тобто в розмірі 90 відсотків від розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці, без обмеження максимального розміру пенсії, з врахуванням виплачених сум (а.с.13-16). Зазначене судове рішення набрало законної сили 29.11.2016 року.

На час смерті, ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі, визначеному судовим рішення, що визнається учасниками справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що правовідносини у даній справи пов`язані з тими, які були предметом розгляду у справі №161/10253/16-а, в якій 05.09.2016 року було винесено постанову, що набрала законної сили, отже, встановлені у ній обставини не підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема, розмір пенсії померлого ОСОБА_2 .

Відтак, оскільки, ОСОБА_2 отримував пенсію, з урахуванням довідки прокуратури Волинської області про грошове забезпечення від 16.06.2016 року №18-138, то при призначенні пенсії позивачу у зв`язку із втратою годувальника застосуванню підлягає саме ця довідка, а не довідка від 05.03.2008 року №18/177, як помилково вважає пенсійний орган.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи у розрахунку розміру пенсії на підставі довідки прокуратури Волинської області від 16.06.2016 року №18-138 з врахуванням судового рішення від 05.09.2016 року у справі 161/10253/16-а, діяв не у відповідності до вимог ч.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому рішення відповідача не може відповідати критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі № 460/3515/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 17.09.2020 року.