Справа № 640/16851/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Київ № 640/16851/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення штрафу на кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні №62507260, а також щодо внесення відомостей (анкетних даних) про ОСОБА_1 до єдиного реєстру боржників сайту Міністерства юстиції України;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62507260, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушиним Андрієм Миколайовичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні №62507260, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушиним Андрієм Миколайовичем;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії для виключення відомостей щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вручити ОСОБА_1 належним чином завірені всі постанови, винесені у відкритому виконавчому провадженні №62507260.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до чинного законодавства оскарження в судовому порядку особою постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги. Як наслідок, протиправним є винесення відповідачем постанови про накладення арешту на кошти боржника. Окрім цього, наголошено, що арешт накладено на банківську картку, яка використовується для виплати позивачу заробітної плати.

Відповідач відзив на адміністративний позов не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви про примусове виконання постанови № 2402866, виданої 17.04.2020 Управління патрульної поліції у Харківській області про стягнення боргу у сумі 510,00 грн з ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушиним Андрієм Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 № 62507260.

Старшим державним виконавцем Бахрушиним Андрієм Миколайовичем в рамках ВП № 62507260 постановою про арешт коштів боржника від 14.07.2020 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 786 грн.

Позивачем на ім`я начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нещадима І.С. подано скаргу від 15.07.2020 про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 62507260 та накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Листом від 28.07.2020 вих.№134014 у відповідь на скаргу позивача начальник відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадим І. зазначив про відсутність підстав для скасування або зупинення виконавчого провадження № 62507260.

Вважаючи винесені відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 62507260 та накладення арешту на кошти протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа визначені ст. 4 Закону № 1404-VIII, за приписами п.п. 6, 7 частини першої якої у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частинами 1-3 ст.56 наведеного Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, державний виконавець має право накладати арешт на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення в розмірі суми стягнення з урахуванням витрат, передбачених ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначалось вище, виконавче провадження № 62507260 відкрито по примусовому виконанню постанови Управління патрульної поліції у Харківській області від 17.04.2020 № 2402866.

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови серії ЕАК № 2402866 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

З матеріалів справи установлено, що 28.04.2020 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява про визнання незаконними дій інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Пашечко Олексія Вікторовича та скасування постанови серії ЕАК № 2402866 від 17.04.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07.05.2020 відкрито провадження у справі № 761/12427/20.

При цьому, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що на даний час вказана справа не розглянута. Отже спірна постанова про накладення штрафу не має статусу чинного виконавчого документу.

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП № 62507260 підлягає скасуванню судом.

Також, з метою захисту прав позивача за умови скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 ВП № 62507260, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанови від 14.07.2020 про накладення арешту на кошти боржника.

Водночас, у суду відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними щодо винесення спірних постанови та визнання їх протиправними, оскільки інформації про оскарження виконавчого документа в судовому порядку державному виконавцю не надано, а отже на момент винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, суд зауважує, що законодавством не передбачено обов`язку виконавцем перевіряти відомості щодо набрання рішенням законної сили, пред`явленого для виконання, або факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.

Відтак, державний виконавець не мав правових підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 826/15117/17.

Щодо позовної вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей (анкетних даних) про ОСОБА_1 до єдиного реєстру боржників сайту Міністерства юстиції України та зобов`язання відповідача вчинити дії для виключення відомостей щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає таке.

Так, частиною 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вимогами ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.1 ч.1 ст. 37 цього Закону).

Як передбачено ч. 1 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документу до суду, який його видав, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ст. 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Стаття 3 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 року № 2432/5 встановлює, що Реєстраторами Системи є: відповідальні особи; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; помічники приватних виконавців (щодо реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів); керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.

Розділом ІV Положення № 2432/5 «Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження» передбачається, що державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5 зазначено, що система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Враховуючи, що відповідачем в рамках виконавчого провадження № 62507260 наразі не винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, як це передбачено ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії для виключення відомостей щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Також, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей (анкетних даних) про ОСОБА_1 до єдиного реєстру боржників сайту Міністерства юстиції України, оскільки відповідач діяв в межах, наданих йому повноважень та у відповідності до положень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача вручити ОСОБА_1 належним чином завірені всі постанови, винесені у відкритому виконавчому провадженні №62507260 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 № 62507260 та про накладення арешту на кошти від 14.07.2020 є належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вручити ОСОБА_1 належним чином всі завірені постанови, винесені у відкритому виконавчому провадженні №62507260 не відновить порушених прав позивача.

Окрім цього, останній просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, однак в рамках даного позову не оскаржує бездіяльність відповідача щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження №62507260 тощо.

При цьому, оцінюючи решту доводів позивача, викладених в його позовній заяві, суд виходить з того, що вони не впливають на правильність оцінки спірних правовідносин, що склалися в межах розгляду цієї справи щодо оскаржуваного рішення, та не піддають сумнівам правильності висновку суду.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241- 246, 255, 287, 293, 296 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 № 62507260, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушиним Андрієм Миколайовичем.

3. Скасувати постанову про накладення арешту на кошти від 14.07.2020, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні № 62507260, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушиним Андрієм Миколайовичем.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Підстави для розподілу судових відсутні.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко