Справа № 320/4156/20
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м.Київ № 320/4156/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіної О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, виконуючого обов`язки начальника Києво-Святошинського управління Головного управління Державної податкової служби у Київській області Дмитрієва Ігоря Віталійовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання дій протиправними,

у с т а н о в и в:

до суду звернулось ТОВ "Аніка" з позовом до ГУ ДПС у Київській області, в.о. Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом №4464/10/10-36-54-08 від 15.10.2019; визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Київській області, яка полягає у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з ПДВ за звітній (податковий) період, за вересень 2019 з додатками та доповненнями до неї; зобов`язання ГУ ДПС у Київській області внести до баз даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, інформацію з податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019; визнання протиправними дії в.о. начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Дмитрієва І.В., які полягають у підписанні ним листа від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08.

В основу своїх вимог позивач поклав твердження про протиправні дії Дмитрієва І.В. , які виявилися у підписанні оскаржуваного повідомлення на бланку ГУ ДПС без передбачених законом владних повноважень уповноваженого представника контролюючого органу та встановлених законом підстав для надсилання такого повідомлення заявникові.

Позивач висловлюючи свою незгоду з прийнятим рішенням звернувся до суду, оскільки подання до контролюючих органів податкової звітності з податку на додану вартість у паперовому вигляді відповідає вимогам чинного законодавства, а у відповідача відсутнє право неприйняття у платників податків податкової звітності, оформленої згідно з вимогами чинного податкового законодавства.

Крім того, позивач вказав, що податковий орган, прийнявши декларацію у паперовому вигляді, про що наявна відповідна відмітка, протиправно не здійснив збирання, обробку, зберігання та внесення до баз даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, інформації з одержаної податкової інформації з податку на додану вартість за звітній період - календарний місяць вересень 2019 з додатками та доповненнями до неї ТОВ "Аніка".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 було відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Відповідач, ГУ ДПС у Київській області, не погоджуючись з заявленими до нього вимогами, надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у зв`язку з неподанням позивачем протягом дванадцяти послідовних податкових місяців декларації з податку на додану вартість, відповідачем було прийнято рішення від 16.12.2016 №299 про анулювання свідоцтва ПДВ. На підставі цього рішення, ТОВ "Аніка" не є платником ПДВ з 16.12.2016, у зв`язку з чим листом відповідача від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08 було повідомлено, що ст.184 ПК України подання декларації з ПДВ за вересень 2019 не передбачено законодавством. Даний лист не є рішенням відповідача, а є листом-повідомленням, яке жодним чином не порушувало прав позивача. Крім того, відповідач вважає Дмитрієва І.В. неналежним відповідачем у даній справі, оскільки предмет спору полягає в оскарженні рішення, бездіяльності та вчиненні певних дій безпосередньо з боку ГУ ДПС у Київській області, як контролюючого органу, відповідно до ст.43 ПК України.

Відповідач Дмитрієв І.В. не скористався наданим йому правом подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 262 КАСУ, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити дану справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті за власним переконанням, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке:

з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Аніка» зареєстровано як юридична особа з 03.08.2014, що підтверджується витягом з ЄДР від 25.02.2020 № (а.с. 142-145).

21.11.2005 позивачеві було видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 13854392.

15.10.2019. товариством подано у паперовому вигляді до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року з додатками до неї, що підтверджується відбитком штампу податкового органу про отримання зазначених документів. (а.с. 119-123)

Разом з податковою декларацією позивачем були подані доповнення до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період, вересень 2019 року, у письмовому вигляді № 192/10-19 від 15.10.2019 (а.с. 124-134).

ГУ ДПС у Київській області, листом від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08, підписаним в.о. начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Дмитрієвим І.В., повідомило позивача про те, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, ТОВ «Аніка» не є платником ПДВ з 16.12.2016, а тому, не повинно подавати податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2019 року, згідно п. 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України (а.с. 135).

Не погодившись із рішенням податкового органу, товариство звернулось до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правової оцінки спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке:

відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 67 Конституції України, передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Податкова декларація, розрахунок, звіт - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. (п. 46.1 ст. 46 ПК України)

Відповідно до положень п. 48.1-48.2 ст. 48 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час подання податкової декларації з ПДВ за січень 2018 року), податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з приписами п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Положеннями п. п. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України, встановлено, що податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Відповідно до п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається ст. 49 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Водночас, п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (дана правова норма набрала чинності 01.01.2015 згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII та кореспондується із Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (чинний із 01.02.2016).

Отже, ключовою відмінністю податкової звітності з податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2015 стало покладення на платника податків обов`язку щодо її подання засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб, що забезпечувало належне функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість, та упереджало випадки безпідставного відшкодування податку на додану вартість в автоматичному режимі.

Тобто, наведений імперативний припис передбачає обов`язок платника податку на додану вартість подавати звітність з цього податку лише в електронній формі.

Єдине виключення з цього правила закріплене в абз. 3 п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого у разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті.

Інших виключень з правила, встановленого п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, у тому числі тих, на які посилається позивач, законодавець не передбачив.

Зазначена правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 810/2468/17.

Згідно з п. 184.5 ст. 184 Податкового кодексу України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

Відповідно до п. 184.6. цієї статті, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Сторонами не заперечується та обставина, що 16.12.2016 позивачеві було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість, з огляду на що, позивач був позбавлений індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. (п. 184.5 ст. 184 ПК України)

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (п. 184.6 ст. 184 ПК України).

Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації (п. 184.10 ст. 184 ПК України).

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Приписами п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, визначено, що під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, ГУ ДПС листом від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08, повідомило позивача про те, що, на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, ТОВ «Аніка» не є платником податку на додану вартість з 16.12.2016, а тому, не повинно подавати податкову декларацію з ПДВ за вересень 2019 року згідно п. 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України (а.с. 135).

Також, суд враховує те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018, що набрало законної сили 14.09.2018 у справі № 810/2420/17, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 № 299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка».

Дані обставини вказують на те, що позивач з дня набрання законної сили в вищезазначеній справі, відновило реєстрацію платника ПДВ, та як, наслідок, право подавати звітність з ПДВ. А тому, на момент подання позивачем спірної декларації до відповідача, останній вже мав обов`язок щодо її отримання.

Аналогічного правового висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 07.08.2019 у справі № 320/5154/18.

Таким чином, у зв`язку зі скасуванням рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ на даний момент, відсутні підстави для неприйняття податковим органом звітності ТОВ "Аніка" з ПДВ, оскільки судовим рішення, що набрало законної сили, відновлено право платника податків з моменту його порушення. За даних обставин, позивач не позбавлений права подати відповідачу вказану звітність у формі, визначеній приписами ПК України.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив ТОВ "Аніка" у прийнятті податкової звітності з ПДВ за вересень 2019 року, у зв`язку з чим рішення відповідача, яке оформлене листом від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08 є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, як вбачається зі спірного листа-рішення, будь-яких недоліків, що полягають у відсутності та/або недостовірності реквізитів, перелік яких визначений у пунктах 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, відповідач за наслідками обробки податкової декларації ТОВ «Аніка» з податку на додану вартість за вересень 2019 року не встановив.

Таким чином, судом встановлено, що отримавши від ТОВ «Аніка» податкову звітність з ПДВ за вересень 2019 року, Києво-Святошинська ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДФС у Київській області її реквізитів на предмет відповідності вимогам пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України не аналізувала.

Тобто, на даній стадії правовідносин, які виникли між сторонами, контролюючим органом - ГУ ДПС у Київській області не були реалізовані надані йому повноваження щодо перевірки поданої ТОВ «Аніка» податкової звітності з ПДВ за вересень 2019 року на відповідність саме вимогам ст. 49 ПК України.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на дискреційні повноваження ГУ ДПС у Київській області, як суб`єкта владних повноважень, слід зазначити, що, за будь-яких умов, суд при вирішенні спору не має права підмінювати собою владні управлінські функції цього органу.

Тому, суд вважає, що оцінка питань способу і форми подання декларації є передчасною та знаходиться за межами питань, наведених у листі ГУ ДПС у Київській області від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 02 квітня 2020 року у справі №826/5496/18.

Враховуючи вищезазначене та те, що у спірному листі ГУ ДПС у Київській області від 15.10.2019 не надавалася оцінка відповідності податкової декларації з податку на додану вартість вимогам статті 49 ПК України, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Аніка" в частині визнання бездіяльності ГУ ДПС у Київській області, яка полягає у незбиранні, невнесенні, необробці та незберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітній (податковий) період календарний місяць вересень 2019, з додатками та доповненнями до неї ТОВ "Аніка", та зобов`язання внести цієї інформації до баз даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, підлягає залишенню без задоволення.

Проте, згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Тому суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ДПС у Київській області повторно розглянути питання щодо прийняття та реєстрації поданої ТОВ «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць вересень 2019 року з додатками та доповненням до неї, із внесенням до інформаційних баз даних ДПС України відомостей з цієї податкової декларації, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання незаконними дій в.о. начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Дмитрієва І.В., які полягають у підписанні ним листа від 15.10.2019 № 4464/10/10-36-54-08, оскільки керівник податкового органу, був уповноважений на вчинення таких дій та вчинив їх у межах своїх повноважень, а отже, підписуючи будь-які рішення цього органу чи вихідну документацію діяв у відповідності із своїми дискреційними повноваженнями та обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Отже, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Аніка" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у неповному обсязі, а саме у розмірі 4204 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру замість 8408 грн. за чотири заявлені вимоги. Враховуючи часткове задоволення позову, а саме - двох позовних вимог немайнового характеру, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» (код ЄДРПОУ - 33077997, Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Територія технікуму, буд.16), - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом Головного управління Державної податкової служби у Київській області 15.10.2019 вих.№ 4464/10/10-36-54-08 (код ЄДРПОУ - 43141377, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 5а).

Зобов`язати Головне управління державної податкової служби у Київській області повторно розглянути питання щодо прийняття та реєстрації поданої товариством з обмеженою відповідальністю «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць вересень 2019 року з додатками та доповненням до неї із внесенням до інформаційних баз даних Державної податкової служби України відомостей з цієї податкової декларації, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.