Справа № 420/6338/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6338/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №3215-3118/Т-02/8-1500/20 від 29 квітня 2020 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 05 лютого 2011 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ОСОБА_1 пенсії в розмірі 29827,39 грн.;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 05 лютого 2011 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 29827,39 грн.

Ухвалою від 20 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Арцизcького районного суду Одеської області від 19 грудня 2011 року по справі №2-а-3183/11, було виплачено 31 березня 2020 року 29827,39 грн., що є донарахованою за період з 05 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року сумою пенсії. Зазначає, що 08 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та сплату суми компенсації втрати частини доходів, на що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №3215-3118/Т-02/8-1500/20 від 29 квітня 2020 року відмовило у задоволенні заяви на підставі того, що нарахування та виплата сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, нормативно-правовими актами не передбачено. Вказує, що з огляду на встановлений судовими рішеннями обов`язок відповідача провести перерахунок пенсії та сплатити заборгованість з пенсійних виплат за певний період, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області допустило порушення права позивача на належне виконання судового рішення, внаслідок чого, заборгованість з пенсійних виплат за певний період 2011 року, яка виникла в результаті проведення перерахунку була сплачена мені тільки у 2020 році. Просив позовні вимоги задовольнити.

03 серпня 2020 року за вх. №ЕП/11767/20 та 07 серпня 2020 року за вх. №30818/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позов (вих. №501/08-4), в якому відповідач зазначає, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України, які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума нарахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків яких сплачується компенсація. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом позивача на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно до постанови Арцизcького районного суду Одеської області від 19 грудня 2011 року по справі №2-а-3183/11 (а.с.10-11), ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильськіц АЕС, віднесений до 1-ї категорії та має 2-гу групу інвалідності.

Зазначеною постановою суд адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Арцизcькому районі Одеської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 визначених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 5 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно. Зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Арцизcькому районі Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 5 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовв. Зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Арцизcькому районі Одеської області виконати постанову негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до відмітки на постанові, вона набрала законної сили 11.06.2013 року.

На виконання постанови Арцизcького районного суду Одеської області від 19 грудня 2011 року по справі №2-а-3183/11 відповідач зробив донарахування пенсії за період з 5 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року включно, та лише 31 березня 2020 року здійснив її виплату у розмірі 29827,39 грн., що підтверджується історією по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с.12) та не заперечується відповідачем.

Позивач 08 квітня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії (а.с.8).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на лист позивача надало відповідь від 29 квітня 2020 року за № 3215-3118/Т-02/8-1500/20 (а.с.9), в якій відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Відмову обґрунтовано тим, що нарахування та виплата суми компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2011 року не передбачено.

ОСОБА_1 не погодився з вказаною відмовою та звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно із ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Тобто, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядком № 159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 року у справі №162/787/16-а від 04.03.2020 року у справі №219/11809/15-а, а згідно п.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що виплата позивачу додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії, як інваліду ІІ групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із розміру, встановленого ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відбулась на виконання судового рішення лише 31.03.2020 року.

Отже, відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати пенсії, а тому у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період.

Нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись на виконання судового рішення за період з лютого 2011 року по липень 2011 року (сторонами не заперечувалось). Несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Виплата коштів позивачу здійснена пенсійним органом за період з лютого 2011 року по липень 2011 року та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. Тобто, належні позивачу з 2011 року кошти виплачені останньому лише в березні 2020 року.

Доводи відповідача, що суми пенсії не є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а мають разовий характер, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». (Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року по справі № 750/1512/16-а).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат діяв неправомірно, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 10, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом №3215-3118/Т-02/8-1500/20 від 29 квітня 2020 року у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої ОСОБА_1 пенсії в сумі 29827,39 грн. за період з 05 лютого 2011 року по 29 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої ОСОБА_1 пенсії в сумі 29827,39 грн. за період з 05 лютого 2011 року по 29 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко