Справа № 428/7273/20
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2020-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7273/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Морозовського М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Уповноваженого ВРУ Лисянського П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Представника Уповноваженого з дотримання прав жителів Донецької та Луганської областей Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до начальника 1 групи ІПК відділення ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» 1 категорії (тип Б) ім. В. Банних Франчук Тетяни Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Представник Уповноваженого з дотримання прав жителів Донецької та Луганської областей Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лисянський Павло Леонідович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до начальника 1 групи ІПК відділення ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» 1 категорії (тип Б) ім. В. Банних Франчук Тетяни Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ №072557 від 30.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. У тексті постанови зазначено, що 29.08.2020 під час прикордонного контролю був встановлений факт незаконного перетину Державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через Державний кордон України «Маринівка» Донецької області. Під час розгляду даної справи відповідач в порушення ст. 268 КУпАП не надала ОСОБА_1 скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, хоча останній заявляв відповідне клопотання. Позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та мешкає в місті Сєвєродонецьк. До початку військового конфлікту 2014 року він мешкав у м. Донецьк. 18.03.2020 ОСОБА_1 поїхав на тимчасово окуповану територію в м. Донецьк через КПВВ «Майорськ». Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 та наказу Командувача Об`єднаних сил № 207 від 15.03.2020 виїзд з тимчасово окупованих територій Луганської та Донецької областей був обмежений у зв`язку з введенням дій направлених на боротьбу проти пандемії COVID-19 (коронавіруса). Представники окупаційних адміністрацій РФ в ОРДЛО заборонили виїзд на підконтрольну Українському уряду територію з 21.03.2020. Тобто, ОСОБА_1 не мав іншої можливості потрапити до свого фактичного місця проживання у м. Сєвєродонецьк, крім як через територію Російської Федерації. Перед тим, як прийняти таке рішення про перетин кордону тимчасово окупованій території України з РФ, ОСОБА_1 неодноразово звертався до представників окупаційної влади РФ в м. Донецьк з вимогою пропустити його та ОСОБА_2 , 1934 року народження (86 років), яка є його рідною бабусею, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, а належні умови надання медичної допомоги на тимчасово окупованій території Донецької області відсутні. Протягом п`яти місяців з березня по серпень 2020 року представника окупаційних адміністрацій РФ в ОРДЛО не зважали на погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 та відмовляли ОСОБА_1 у перетині лінії розмежування. Коли стан здоров`я ОСОБА_2 став гіршим, 29.08.2020 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 здійснили перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через тимчасово не працюючий пункт пропуску через Державний кордон України «Новоазовськ» Донецької області. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, тому просить її скасувати.

1.2. Відповідач подала суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона з 08:00 год. 29.08.2020 до 08:00 год. 30.08.2020 виконувала завдання із охорони державного кордону в міждержавному пункті пропуску «Мілове», в прикордонному наряді «Старший прикордонний нарядів в пункті пропуску». 29.08.2020 о 23:55 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску «Мілове» на в`їзд в Україну було виявлено громадянина України ОСОБА_1 . Зазначений громадянин 29.08.2020 перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації в тимчасово непрацюючому пункті пропуску «Маринівка», чим порушив вимоги п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, за що ст. 204-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Відповідач зазначила, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , які були написані ним власноруч та підписані. ОСОБА_1 свою провину визнав. Відповідач також звертає увагу на те, що зміст винесеної нею постанови від 30.08.2020 СхРУ № 072557 про накладення адміністративного стягнення, повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Позивач не оспорював вчинене адміністративне правопорушення та накладене на нього адміністративне стягнення, вину свою визнав. Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2020 винесена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

1.3. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги.

Позивач додатково пояснив, що подія правопорушення не доведена, адже він та його тітка не перетинали кордон з РФ через пункт пропуску «Маринівка».

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ №072557 від 30.08.2020 вбачається, що начальником 1 групи ІПК відділення ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» 1 категорії (тип Б) ім. В. Банних Франчук Тетяною Анатоліївною встановлено, що 29.08.2020 о 23:55 год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску «Мілове» на в`їзд в Україну було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пояснив що 29.08.2020 о 09:30 год. перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через ДКУ «Маринівка», чим порушив вимоги п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. Копію вказаної постанови отримано ОСОБА_1 30.08.2020.

2.2. Згідно з копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.08.2020, які він надав в.о. начальника відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних, ОСОБА_1 пояснив, що 29.08.2020 о 22 годині він прибув на митний пост «Мілове». З приводу незаконного перетину кордону повідомляє, що це була крайня необхідність, адже терористи ДНР позбавили його права вільно пересуватися. Він потребує послуг адвоката. Де і коли він перетинав кордон не пам`ятає.

3. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

3.2. Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

3.3. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові. Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач перетнув державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці (в пункті пропуску «Маринівка»), які вказані у оскаржуваній постанові. У письмових поясненнях відповідач вказав, що він не пам`ятає де і коли перетинав кордон.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду доказів скоєння позивачем правопорушення саме за тих обставин, які вказані в оскаржуваній постанові, суд приходить до висновку про не доведення тієї події правопорушення за участю ОСОБА_1 , яка вказана у оскаржуваній постанові.

4.2. Суд звертає окрему увагу на те, що в своїх письмових поясненнях позивач вказав, що він потребує послуг юриста, адвоката. З письмових пояснень позивача також вбачається, що він посилається на стан крайньої необхідності та фактично не визнає свою вину у вчиненні конкретного правопорушення за конкретних обставин, адже вказує, що не пам`ятає де і коли перетинав кордон.

Проте, відповідач всупереч положень ст. 258, 268 КУпАП винесла оскаржувану постанову без складення протоколу про адміністративне правопорушення та без надання позивачу можливості скористатися послугами адвоката або іншого фахівця в галузі права. Вказані обставини свідчать про суттєві порушення прав позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

4.3. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги, які були заявлені в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень.

З метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю доказів тієї події правопорушення, яка відображена в оскаржуваній постанові.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в той час як інших судових витрат, які підлягають розподілу, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Представника Уповноваженого з дотримання прав жителів Донецької та Луганської областей Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лисянського Павла Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову начальника 1 групи ІПК відділення ІПК Відділу прикордонної служби «Мілове» 1 категорії (тип Б) ім. В. Банних Франчук Тетяни Анатоліївни у справі про адміністративне правопорушення серії СхРУ №072557 від 30.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін