Справа № 606/746/20
Суддя: Ромазан Л. С.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/746/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, третя особа інспектор СРПП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Замойський Василь Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, третя особа інспектор СРПП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Замойський Василь Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №521896 від 14.03.2020 року, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням вимог, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, оскільки вона не порушувала вимоги пункту 2.9 «Д» Правил дорожнього руху України, оскільки під час руху не розмовляла по телефону, а інспектором не зафіксовано вказаного порушення та не надано їй жодних допустимих доказів на спростування обставин, про які він зазначив у постанові.

Вважає зазначену постанову неправомірною та просить її скасувати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Теребовлянського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області та третя особа інспектор СРПП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Замойський Василь Михайловичу судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини.

Постановою інспектора СРПП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Замойського Василя Михайловичавід 14.03.2020 року серії БАА № 521896 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зокрема, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 14.03.2020 року о 10 год.55 хв. керувала транспортним засобом марки «FORD» н.з. НОМЕР_1 , в м. Теребовля, при цьому користувалася засобами зв`язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим допустила порушення пункту 2.9 «Д» Правил дорожнього руху України.

Із позовної заяви вбачається, що позивач 14.03.2020 року о 10 год.55 хв. керувала транспортним засобом марки, «FORD» н.з. НОМЕР_1 , в м. Теребовля, однак вона не порушувала вимоги пункту 2.9 «Д» Правил дорожнього руху України, оскільки під час руху не розмовляла по телефону, про що може підтвердити свідок ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 2.9 «Д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної останови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують її вину у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, під час судового розгляду відповідачем не представлено суду достатніх доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не спростовано доводи позивача про непорушення нею ПДР України, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі .

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, суд вказує на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції ТД АТ «Укрпошта» номер від 25.05.2020 року, позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 420.40 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відшкодувати позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 9, 245, 251, 254, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст.9, 77, 229, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 521896 від 14.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпроАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. скасувати, а справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , сплачений нею судовий збір у розмірі 420.40 грн. (квитанція ТД АТ «Укрпошта» номер від 25.05.2020 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Теребовлянського

районного суду Л.С. Ромазан