Справа № 724/1054/20
Суддя: Гураль Л. Л.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/1054/20
Провадження № 2-а/724/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

представника позивача: Ватаманюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області, ОСОБА_2 , поліцейського сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області; ОСОБА_2 , поліцейського сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивував тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 12.07.2020 року ДП 18 № 411542, що була складена поліцейським сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Жук Д.В., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказує, що вважає дану постанову незаконною через відсутність події складу адміністративного правопорушення, оскільки згідно цієї постанови він 12 липня 2020 року о 23:45 год. в с.Зарожани по вул.Головній, 5, керував транспортним засобом марки «Сітроєн Берлінго» державний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній д.н.з., чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначає, що дійсно станом на 12.07.2020 року він рухався автомобілем по вул.Головній, с.Зарожани, де був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки на думку інспектора слугувало те, що його транспортному засобі не освітлювався задній номерний знак. При огляді номерного знаку було встановлено, що номерний знак освітлюється, огляд проводився в присутності свідка.

Також вказує, що пояснив інспектору, що перед початком руху перевірив справність агрегатів автомобіля, світлових приладів. Коли почало темніти увімкнув фари та габаритні вогні, під час руху він не зупинявся, оскільки не було потреби, тому помітити під час руху, що задній номерний знак освітлюється чи не освітлюється він фізично не міг, тому і не міг усунути дану несправність.

Однак пояснює, що працівник поліції не прийняв до уваги пояснення, а виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, але з таким висновком інспектора він не погодився і попросив надати для ознайомлення відеоматеріали, залучити свідків та інші клопотання на які інспектор не звернув уваги і виніс постанову.

В оскаржуваній постанові не зазначені докази на яких базується висновок про вчинення адміністративного правопорушення. Жодних доказів, що позивач керував транспортним засобом в якого номерний знак закритий іншими предметами, забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м в постанові не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що дiї iнспектора поліції є неправомірними та просить визнати протиправною і скасувати постанову ДП 18 № 411542 в справі про адміністративне правопорушення вiд 12.07.2020 року винесену поліцейським сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Жук Д.В. за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Також просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення і стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Відповідачі 03.08.2020 року до канцелярії суду надали відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки позивач здійснив грубе порушення ПДР, за що згідно чинного законодавства поліцейським було законно прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки 12 липня 2020 року о 23:45 год. в с.Зарожани по вул.Головній, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Сітроєн Берлінго» державний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній д.н.з., що є порушенням п.2.9в ПДР. В подальшому водій відмовився пред`являти посвідчення водія, що є порушенням п 2.1. а), передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Щодо понесених витрат на правову допомогу зазначає, що вони є не спів мірними зі складністю справи. На підтвердження заперечень до відзиву доданий диск з відеозаписом правопорушення позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає їх правомірним та обґрунтованими поданими доказами. При цьому звернув увагу, що позивач був зупинений працівниками поліції за неосвітлений номерний знак, однак згідно постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому на думку представника позивача обставини справи не відповідають змісту оскаржуваної постанови. Також звернув увагу, що позивач пред`явив працівнику поліції посвідчення водія в електронному вигляді за допомогою додатку Дія, і відповідно поліцейський мав реальну можливість пересвідчитися щодо особи водія. Додатково зауважив, що номерний знак освітлювався, а працівниками поліції не здійснювалось жодних замірів видимості освітлення номерного знаку. Також представник позивача наполягає, що доданий до відзиву на позов диск з відеозаписом є неналежним доказом, оскільки в постанові не зазначено, що таке відео додається до неї.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Хотинського ВП Жук Д.В. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що причиною зупинки позивача був неосвітлений номерний знак, однак враховуючи те, що водій відмовився пред`явити посвідчення водія, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за більш серйозне правопорушення. Також пояснив, що водій спочатку відмовився пред`являти посвідчення водія, однак в подальшому пред`явив його в електронному вигляді за допомогою додатку Дія, що дало змогу працівнику поліції встановити особу водія через базу Армор. Однак враховуючи те, що в працівників поліції відсутній прилад за допомогою якого можливо зчитати код в електронному посвідченні водія, поліцейський вважає, що посвідчення повинно бути пред`явлено лише в паперовому вигляді.

Представник відповідача ГУНП в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 411542 вiд 12.07.2020 року, винесеної поліцейським сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Жуком Д.В., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що «13 липня 2020 року о 23:45 год. в с.Зарожани по вул.Головній, 5, він керував транспортним засобом марки «Сітроєн Берлінго» державний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався задній д.н.з., що неможливо було розпізнати на відстані 20 метрів, а також водій відмовився пред`явити посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1, 2.9. ПДР (а.с.6).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що перебував разом з позивачем в автомобілі в якості пасажира. Коли вони поверталися додому близько 21:00 год., то за кермом автомобіля був позивач і ОСОБА_3 попросив його з`їхати з головної дороги у вулицю та зупинитися, оскільки він хотів зайти до одного товариша. Коли ОСОБА_1 зупинив автомобіль відразу за ними під`їхав поліцейський автомобіль, вийшли працівники поліції і розпочали стверджувати, що ОСОБА_1 порушив ПДР, оскільки в нього не освітлювався задній номерний знак. Водій заперечив цю обставину, і коли вони вийшли з автомобіля, то задній номерний знак був освітлений. Між ними та працівниками поліції розпочалася суперечка з цього приводу, яка тривала понад 2 години. В подальшому працівники поліції вимагали у водія пред`явити посвідчення водія, яке він їм показав в електронному вигляді в мобільному телефоні.

Згідно з пп. «в» п.2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ДП18 № 411542, стверджуючи, що не порушував вимог п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України, оскільки номерний знак його автомобіля достатньо освітлювався таким чином, як це передбачено заводом виробником.

Будь-яких доказів на спростування даного твердження відповідачем не надано, а судом не встановлено, що мало місце вказане порушення ПДР.

Однак, із оскаржуваної постанови убачається, що у розділі 7 "до постанови додається" відповідачем ніяких даних не зазначено, що вказує на відсутність жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Також судом враховується, що в постанові не зазначено, який саме підпункт пункту 2.9 ПДР порушив позивач.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно з пп. «а» п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторони визнають, що позивач пред`явив для ознайомлення інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії, скориставшись мобільним додатком Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія .

Так, Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 956 від 23.10.2019 Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу затвердив Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу .

Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затверджений КМУ від 23.10.2019 № 956 визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено: Особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію .

Згідно з ч. 4 Порядку: Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Колісному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво .

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е- свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в Урядовому кур`єрі за № 230 від 29 листопада 2019 року.

Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 дотримався п. 2.4 Правил дорожнього руху, а саме: на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23 жовтня 2019 року пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За доводами відповідача інспектора Жука Д.В. позивач вчинив два адміністративних правопорушення, перше не освітлювався задній номерний знак, що стало підставою для зупинки транспортного засобу, а інше не пред`явив посвідчення водія.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у фабулі правопорушення також зазначено два вищенаведені правопорушення, однак кваліфіковано дії правопорушника лише за ч.1 ст. 126 КУпАП, в межах санкції якої і накладено адміністративне стягнення.

Будь-яких даних про те, що дані адміністративні правопорушення були об`єднані інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення поліцейським не були з`ясовані вказані обставини.

Доказів вини водія ОСОБА_1 в постанові не зазначено, пояснення від свідків не були відібрані.

Заперечуючи проти позову, відповідачем надано суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які були дослідженні в судовому засіданні.

Однак спірна постанова не містить в собі посилань на технічний засіб, за допомогою якого був здійснений відеозапис, а в розділі 7 постанови зазначеного, що до постанови нічого не додається.

Отже в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС КАС від 24.01.2019р. у справі №428/2769/17.

Також враховується, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Так само відповідач мав можливість зібрати інші докази вчинення правопорушення (відібрати пояснення у правопорушника, свідків, скласти рапорти або інші документи).

Усне твердження працівника поліції про виявлення правопорушення, озвучене правопорушнику, не може бути належним доказом.

Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Таким матеріальним носієм міг бути протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються, або ж рапорт, пояснення чи заяви. До цього матеріального носія міг бути і доданий диск з відеозаписом.

Також при винесені спірної постанови інспектором не були враховані пояснення позивача, що він не порушував ПДР.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому за вказаних обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки достатніх доказів його вини у вчиненні даного правопорушення посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, та не довела вину позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.07.2020 року серії ДП 18 № 411542 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат судом враховується таке.

В прохальній частині позову міститься заява представника позивача щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 420,40 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 2200,00 грн.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн., що підтверджується квитанцією від 22.07.2020.

Відтак відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає сума 420,40 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано:

- попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які складаються з 2200,00 грн., з яких: 1200,00 грн. вартість складання позовної заяви про скасування постанови ДП 18№411542 від 12.07.2020, та 1000,00 грн. за одне засідання у справі про скасування постанови ДП18№411542;

- договір про надання правової допомоги від 15.07.2020 №1, укладений між адвокатом Ватаманюком В.В. та Волощуком О.А. та ордер від 22.07.2020.

- квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 22.07.2020, згідно якої ОСОБА_1 сплатив адвокату Ватаманюку В.В. 2200,00 грн.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Слід зазначити, що даний спір не є складним, оскільки предметом оскарження є постанова про накладення стягнення у розмірі 425,00грн., не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції та складання позову і інших заяв по суті справи, позивач не обґрунтовує значення справи.

Таким чином, проаналізувавши наданий розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не свідчать про співмірність заявленого розміру витрат на правову допомогу до фактичних обставин справи, а тому розмір витрат на правничу допомогу необхідно зменшити до суми 1200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 241-246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 до Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області, м.Чернівці, вул.Головна, 24; ОСОБА_2 , поліцейського сектору редагування патрульної поліції Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, Чернівецька область, м.Хотин, вул.Незалежності, 21 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 12.07.2020 року серії ДП 18 № 411542, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24 м. Чернівці, ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.), судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 10.09.2020 року.

Суддя: Л. Л. Гураль