Справа № 120/432/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

14 вересня 2020 р. Справа № 120/432/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, встановлення контролю за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішенні, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішенні, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, залишеним в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасованог рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 30 від 25.12.2019 року щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яка згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 підлягає застосуванню в первинній редакції, застосувавши для розрахунку суму середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці Прокуратури Вінницької області від 11.11.2019 року № 18-ф-356 з додатками від 11.11.2019 року № 18-ф-357, 18-ф-358, 18-ф-358, 18-ф-359, 18-ф-360, 18-ф-361 та 18-ф-362; у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

04.09.2020 року за вх. № 25174/20 позивачем через канцелярію суду подано заяву в порядку ст. 378, 382-383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у якій останній вказує, що на виконання рішення суду у справі № 120/432/20-а відповідачем проведено перерахунок пенсії з 01.01.2020 року, проте відповідачем застосовано обмеження перерахованої пенсії розміром десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того, з персонального кабінету ВЕБ-порталу Пенсійного фонду України позивачеві стало відомо, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 60% грошового забезпечення, а не 90%. Не погоджуючись з цим та вважаючи дії відповідача у цій частині протиправними, позивач звернувся до суду з цією заявою, в які просить, зокрема: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 90% до 60% від суми середнього місячного заробітку, та обмеження її максимальним розміром, зобов`язавши відповідача встановити з 01.01.2020 року основний розмір пенсії позивача, виходячи з розрахунку 90% від суми середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 11.11.2019 року № 18-ф-356 з додатками від 11.11.2019 року, № 18-ф-357, № 18-ф-358, № 18-ф-359, № 18-ф-360, № 18-ф-361, № 18-ф-362, без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат; встановити наступний спосіб та порядок виконання даного судового рішення: провести з 01.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачеві на підставі ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яка згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 підлягає застосуванню в первинній редакції, застосувавши для розрахунку суму середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці Прокуратури Вінницької області від 11.11.2019 року № 18-ф-356 з додатками від 11.11.201+ року № 18-ф-357, № 18-ф-358, № 18-ф-359, № 18-ф-360, № 18-ф-361, № 18-ф-362 в розмірі 90% без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме: зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду, встановити строк для подання звіту тридцять днів, що обчислюється з набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою від 09.09.2020 року заяву про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, встановлення контролю прийнято до розгляду та вирішено його розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Вирішуючи питання про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у даній адміністративній справі, суд враховує таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Таким чином, положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Між тим, суд, аналізуючи норми ст. 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Як слідує зі змісту резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 30 від 25.12.2019 року щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яка згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 підлягає застосуванню в первинній редакції, застосувавши для розрахунку суму середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці Прокуратури Вінницької області від 11.11.2019 року № 18-ф-356 з додатками від 11.11.2019 року № 18-ф-357, 18-ф-358, 18-ф-358, 18-ф-359, 18-ф-360, 18-ф-361 та 18-ф-362; у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В той же час, в заяву про встановлення способу та порядку виконання судового рішення позивач просить: провести з 01.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1699-VII, яка згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 підлягає застосуванню в первинній редакції, застосувавши для розрахунку суму середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці Прокуратури Вінницької області від 11.11.2019 року № 18-ф-356 з додатками від 11.11.2019 року № 11-ф-357, № 18-ф-358, № 18-ф-359, № 18-ф-360, № 18-ф-361, № 18-ф-362 в розмірі 90% без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Тобто, позивач фактично просить суд змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, а з самої суті заяви вбачається наявність нових позовних вимог, що не заявлялись при розгляді цієї адміністративної справи, що в свою чергу, є порушенням норм процесуального права.

Суд зауважує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача в частині встановлення способу і порядку виконання судового рішення є не обґрунтованою, встановлення способу і порядку виконання судового рішення, запропонована позивачем фактично змінить по суті рішення, оскільки буде змінено обраний спосіб захисту прав позивача, а тому суд відмовляє в задоволенні поданої заяви.

Визначаючись щодо заяви про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд виходить із наступних мотивів.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, випливає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень-відповідачем у справі суд може, тобто наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок сформульовано Верховним судом у ухвалі від 23.04.2019 року у справі № 805/516/18-а та додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Крім цього, позивач, вказуючи на невиконання відповідачем у повному обсязі рішення суду, в свою чергу, належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту не надав. З огляду на що та враховуючи приписи чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, а від так у її задоволенні слід відмовити.

Крім того, суд вказує, що не правомочний поза межами розгляду справи визнавати протиправними та скасовувати будь-які рішення, як того просить позивач у своїй заяві. Тож такі вимоги позивача можуть бути підставою для звернення до суду з окремим позовом.

Керуючись ст. 248, 256, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, встановлення контролю за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішенні, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна