Справа № 826/11819/17
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 826/11819/17

адміністративне провадження № К/9901/21599/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №826/11819/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть справи

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- скасувати наказ Міністерства оборони України від 18 серпня 2017 року № 157/КП "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виплати позивачу недоотриманого грошового забезпечення;

- визнати неправомірними і незаконними рішення і дії відповідача щодо призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування "Схід" Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк "полковник" на "підполковник" згідно наказу від 18 серпня 2017 року № 157/КП;

- скасувати наказ першого заступника Міністерства оборони України (по особовому складу) від 22 серпня 2017 року № 101 в частині призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування "Схід" Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк "полковник" на "підполковник";

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення позивача на попередній або рівнозначній посаді, а також виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи;

- зобов`язати відповідача до негайного виконання дії щодо поновлення позивача на попередній або рівнозначній посаді, а також виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням від 17 березня 2020 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, відмовив у задоволенні позову.

Суди встановили, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям Міністерством оборони України наказу від 18 серпня 2017 року №157/КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 , яким останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності (пониження на посаді). Також, наказом першого заступника Міністерства оборони України (по особовому складу) від 22 серпня 2017 року №101 ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник». Вважаючи ці накази прийняті відповідачем з порушенням, ОСОБА_1 просив визнати їх незаконними та скасувати.

Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що посадовими особами Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України була проведена відповідна перевірка, за результатами якої вину позивача повністю доведено, та уповноваженою особою в межах своїх повноважень прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, приймаючи рішення стосовно призначення позивача на нижчу посаду - старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу управління Оперативного командування "Схід" Сухопутних військ Збройних Сил України, посадові особи Міністерства оборони України діяли в межах своїх дискреційних повноважень та у спосіб, що передбачені нормативними актами.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №826/11819/17. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Стосовно клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, то Верховний Суд вважає за необхідне його задовольнити з наступних підстав.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги і клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження встановлено, що 24 червня 2020 року до Верховного Суду вперше надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №826/11819/17. Проте, ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2020 року касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України. Ця ухвала була надіслана до системи електронного суду 22 серпня 2020 року, про що було поінформовано позивача електронним листом на його адресу, що підтверджується роздруківкою з пошти. Вдруге з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся того ж дня - 22 серпня 2020 року.

За таких обставин, Верховний Суд визнає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені скаржником.

Проте, ознайомившись з доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач (полковник - начальник адміністративного відділу та кадрів Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель) та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції". Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для позивача та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Аналіз доводів касаційної скарги у сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/4225/15, від 26 червня 2020 року у справі №803/494/17, від 16 липня 2020 року у справі №806/2199/17, від 15 серпня 2019 року №815/2074/18 та від 5 вересня 2019 року у справі №826/5228/16 є безпідставними, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі №826/11819/17.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №826/11819/17 і поновити його.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №826/11819/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду