Справа № 200/6001/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. Справа№200/6001/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до 1) Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3);

2) Заступника Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького Олександра Васильовича (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3)

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та до Заступника Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького Олександра Васильовича про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка полягає в невиконанні положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та указу Президента України від 7 лютого 2008 року № 109/2008, при розгляді звернень (скарг) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, визнання протиправною бездіяльності заступника Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького О.В., яка полягає в нездійсненні, відповідно до пункту 3 наказу Держгеокадастру від 3 грудня 2020 року № 313, належного контролю за виконанням підлеглими співробітниками вимог положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та указу Президента України від 7 лютого 2008 року № 109/2008, при розгляді звернень (скарг) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, визнання протиправними дії заступника Голови Державі служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького О.В., які полягають в дорученні Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області здійснити розбір ситуації, що склалася, вжити відповідних заходів реагування, у зв`язку з зверненнями (скаргами) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, в силу положень частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», зобов`язання Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути звернення (скарги) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, надати оцінку правомірності наказам Головного управлінням Держгеокадастру у Полтавській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою» № 41 85-СГ від 11 лютого 2020 року та № 6034-СГ від 27 лютого 2020 року, вжити заходів до поновлення прав та проведення службового розслідування, у випадку визнання будь-якого з зазначених наказів неправомірним.

Ухвалою від 1 липня 2020 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме надати належним чином засвідчені копії доказів, а саме копії наказу № 4185-СГ від 11 лютого 2020 року, скарги від 19 лютого 2020 року, наказу № 6034-СГ від 27 лютого 2020 року, скарги від 11 лютого 2020 року, листа Держгеокадастру № Д-965/0-0.13-2079/6-20 від 20 березня 2020 року, витягу з розподілом посадових обов`язків, ухвали у справі № 320/6654/19, довідки про реєстрацію місця проживання особи.

8 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 1 липня 2020 року, чим усунув її недоліки.

Ухвалою від 13 липня 2020 року суд прийняв до розгляду адміністративну позов, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/6001/20-а, ухвалив про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу даної ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими статтею 162 КАС України, або заяви про визнання позову.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 січня 2020 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки с/г призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 11 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було видано наказ №4185-СГ, яким було відмовлено у задоволенні клопотання. Вважаючи відмову незаконною, 19 лютого 2020 року позивачем, у відповідності до статті 16 Закону України «Про звернення громадян» було надіслано скаргу в порядку підлеглості вищому органу - Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру. 19 лютого 2020 року позивачем було направлено повторне клопотання до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки. 27 лютого 2020 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було видано наказ № 6034-СГ, яким було знову відмовлено у задоволенні клопотання. Вважаючи і цю відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (незаконною, якою порушено мої права та законні інтереси, 11 березня 2020 року мною було надіслано другу скаргу до Держгеокадастру. 31 березня 2020 року позивачем було отримано лист Держгеокадастру «Про розгляд звернень» (вих. № Д-965/0-0.13-2079/6-20 від 20 березня 2020 року) за підписом заступника Голови служби Краснолуцького О.В. В більшій своїй частині даний лист містив загальну інформацію, зокрема щодо повноважень державних органів з питань земельних ресурсі, порядку передачі земельних ділянок, підстав відмови такої передачі і не стосувався суті моїх скарг. Лише в одному абзаці було зазначено, що Держгеокадастр доручив Головному управлінню розібратися в ситуації, що склалася, вжити відповідних заходів реагування та у разі надходження повторного мого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Карлівського району Полтавської області розглянути його відповідно до вимог законодавства. Жодної інформації, стосовно суті звернень - правомірно чи ні ГУ Держгеокадастру у Полтавській області двічі відмовило у задоволенні клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, лист не містив.

В установлений судом строк відповідачами на адресу суду відзив надано не було, тому відповідно до положень статей 159, 162 КАС України суд вирішує справу за належними матеріалами справи в межах заявлених позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 28 листопада 2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Позивач є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення від 31 травня 2018 року серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11 лютого 2020 року № 4185-СГ позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цілься, призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

19 лютого 2020 року позивач звернувся до першого відповідача із скаргою на дії керівництва Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке, на думку позивача, незаконно відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки с/г призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27 лютого 2020 року № 6034-СГ позивачу повторно було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цілься, призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

11 березня 2020 року позивач повторно звернувся до першого відповідача із скаргою на дії керівництва Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке, на думку позивача, незаконно відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки с/г призначення державної власності, розташованої на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду скарг позивача від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, 20 березня 2020 року перший відповідач надав відповідь позивачу № Д-965/0-0.13-2079/6-20, де зазначив, що клопотання стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Карлівського району Полтавської області Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області наказом від 27 лютого 2020 року № 6034-СГ відмовило у його наданні. Відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не позбавляє зацікавлену особу права повторно звернутися до Головного управління з клопотанням щодо відведення у власність земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством. Держгеокадастром доручено Головному управлінню розібратися в ситуації, що склалася, вжити відповідних заходів реагування та у разі надходження повторного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Карлівського району Полтавської області розглянути його відповідно до вимог законодавства. Водночас зазначено, що відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги. Відповідно до наказу Держгеокадастру від 16 березня 2020 року № 85 «Про додаткові заходи запобігання поширенню короновірусу (COVID-19)» до 3 квітня 2020 року або до покращення епідемічної ситуації в Україні у Держгеокадастрі призупинено прийом громадян в громадській приймальні Держгеокадастру.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як зазначено в статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право громадян щодо звернень закріплені також в частині 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян», де громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно Указу Президента України від 7 лютого 2008 року «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» зазначено, недопущення надання неоднозначних, не обгрунтованих або неповних відповідей за зверненням громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією І законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян». Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною 7 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" у зверненні має бути викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. При цьому, це має бути зроблено чітко з можливістю встановити дійсні вимоги та наміри особи, що звертається.

Як зазначено в статті 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян).

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавств. А вразі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргами рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Системний аналіз наведених норм доводить, що чинним законодавством закріплений прямий обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян надати належну та обґрунтовану відповідь на звернення громадян у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. В свою чергу, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань), в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. У випадку, якщо питання порушені у зверненні не входять до повноважень того органу, якому воно адресоване, таке звернення в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав таке звернення.

Відповідно до норм статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державно, влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви і скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення, скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Суд зазначає, що в своїх скаргах позивач чітко вказав на факти, які на його думку порушують його права. Відповідь першого відповідача на скарги позивача зводиться до того, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не позбавляє зацікавлену особу права повторно звернутися до Головного управління з клопотанням щодо відведення у власність земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством. Також зазначено, що Держгеокадастром доручено Головному управлінню розібратися в ситуації, що склалася, вжити відповідних заходів реагування та у разі надходження повторного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Карлівського району Полтавської області розглянути його відповідно до вимог законодавства. Тобто, фактично перший відповідач взагалі не розібрався у ситуації, що склалася, не здійснив жодних заходів щодо встановлення фактичних обставин, які виникли між позивачем та Головним управлінням. Отже, суд доходить до висновку, що відповідь на скарги позивача була надана необґрунтована, невмотивована, незмістовна, без вставлення усіх обставин, чим було допущено протиправну бездіяльність та порушено конституційне право позивача в одержанні обґрунтованої відповіді по суті прийнятого, з питань викладених у скаргах, рішення.

Отже, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дії першого відповідача щодо прийняття невмотивованої відповіді від 20 березня 2020 року № Д-965/0-0.13-2079/6-20, зобов`язання першого відповідача повторно розглянути скарги позивача від 19 лютого 2020 року та від 11 березня 2020 року та прийняти вмотивоване рішення із врахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до першого відповідача із скаргами від 19 лютого 2020 року та від 11 березня 2020 року, на які перший відповідач надав відповідь від 20 березня 2020 року № Д-965/0-0.13-2079/6-20, яку вже суд визнав необґрунтованою. Тобто, перший відповідач не перенаправляв скарги до іншого органу, а тому вимога позивача про визнання протиправними дії заступника Голови Державі служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького О.В., які полягають в дорученні Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області здійснити розбір ситуації, що склалася, вжити відповідних заходів реагування, у зв`язку з зверненнями (скаргами) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, в силу положень частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка полягає в невиконанні положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та указу Президента України від 7 лютого 2008 року № 109/2008, при розгляді звернень (скарг) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, визнання протиправною бездіяльності заступника Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького О.В., яка полягає в нездійсненні, відповідно до пункту 3 наказу Держгеокадастру від 3 грудня 2020 року № 313, належного контролю за виконанням підлеглими співробітниками вимог положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та указу Президента України від 7 лютого 2008 року № 109/2008, при розгляді звернень (скарг) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню з тих підстав що їх задоволення жодним чином не поновить порушеного права позивача. Крім того, позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка полягає в невиконанні положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та указу Президента України від 7 лютого 2008 року № 109/2008, при розгляді звернень (скарг) від 19 лютого 2020 року та 11 березня 2020 року є необґрунтованою, оскільки позивачем не конкретизовано у чому саме полягає протиправна бездіяльність першого відповідача та у чому полягає невиконання норм зазначеного Закону та указу Президента. Суд зазначає, що задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії першого відповідача щодо прийняття невмотивованої відповіді від 20 березня 2020 року № Д-965/0-0.13-2079/6-20, зобов`язання першого відповідача повторно розглянути скарги позивача від 19 лютого 2020 року та від 11 березня 2020 року та прийняти вмотивоване рішення із врахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні у повному обсязі поновить порушене право позивача.

З урахуванням викладеного суд доходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Позивач відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справ не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3), Заступника Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Краснолуцького Олександра Васильовича (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) щодо надання невмотивованої відповіді від 20 березня 2020 року № Д-965/0-0.13-2079/6-20.

Зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (, 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) повторно розглянути скарги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 19 лютого 2020 року та від 11 березня 2020 року та прийняти вмотивоване рішення із врахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 11 вересня 2020 року. Повне судове рішення складено 11 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар