Справа № 260/529/20
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Ужгород№ 260/529/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання Завидняк А.В.,

представник позивача не з`явився,

представник відповідача Чорней Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області (далі відповідач), в якій просить: визнати протиправними дії начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Сергієм Слободянюком та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО №0164944 від 17 грудня 2019; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем порушено порядок притягнення до відповідальності при винесенні оскарженої постанови, як наслідок є всі підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

28 квітня 2020 року ухвалою суду було продовжено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

02 червня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 52-56).

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов, пояснивши, що спірна постанова була прийнята правомірно на підставі наявних у відповідача на час її прийняття матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно направлення на рейдову перевірку Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №001293 від 11 листопада 2019 року проведення такої визначено з 11.11.2019 по 18.11.2019 (а.с.57).

16.11.2019 року Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт №032981 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів: автомобіль IVECO Magirus НОМЕР_1 . Суб`єкт, що перевіряється ОСОБА_1 ; водій ОСОБА_2 (а.с.59).

17 грудня 2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО №0164944 за порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та згідно якої постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд констатує, що розгляд даної адміністративної справи неодноразово відкладався з об`єктивних причин, зокрема, за клопотанням позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні визначені стаття 49 вказаного закону, де вказано, що водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право: відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам або вимогам щодо пломбування вантажу, якщо відтиск пломби нечіткий або пломбу пошкоджено; вимагати від вантажовласника (уповноваженої ним особи) належного закріплення вантажу на транспортному засобі відповідно до встановлених законодавством вимог та очищення його кузова від залишків вантажу.

Водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Абзацом 1 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки IVECO Magirus, номерний знак НОМЕР_1 , дійсно належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с. 64.

Свідоцтво про реєстрацію видано 07.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду) транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо загальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх параметрів перевищує фактичну масу понад 40 тон, навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні осі - 22 т здійснюється за спеціальними правилами.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу ІVECO MAGIRUS, номерний знак НОМЕР_2 , встановлено, що навантаження на одиночну вісь становить 14,250 т при нормативно допустимому 11 т.

Про вказані вище результати габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 50998 від 16.11.2019 час друку 17:13 год (а.с.61).

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (далі - Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг), перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 60 вищевказаного Закону України передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Частину першу статті 60 вказаного закону доповнено абзацом шістнадцятим Законом № 54- ІХ від 11.09.2019, згідно якої перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачені абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої цієї статті, можуть бути зафіксовані в автоматичному режимі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 198239 від 16.11.2019, зафіксовано порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п.26 вказаного Порядку справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується учасниками справи, що на адресу позивача відповідачем було направлено листа про те, що ОСОБА_1 слід прибути 17 грудня 2019 року о 09:30 год. до відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті для розгляду питання щодо накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу.

Представником відповідача не надано суду копію вказаного листа, проте у матеріалах справи міститься доказ про направлення листа «Розгляд справи» рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 292, з якого вбачається, що лист вручено позивачу 19.12.2019, що також підтвердив представник відповідача у судовому засіданні.

Тобто, з наведеного слідує, що позивач повідомлений про розгляд питання 17.12.2019 о 09:30 год. щодо притягнення його до адміністративно-господарської відповідальності після вказаного розгляду, а саме 19.12.2019 року.

Отже, суд зауважує, що при прийнятті оскаржуваної постанови АО №0164944 від 17 грудня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Закарпатській області порушено процедуру її прийняття, так як про розгляд справи позивача завчасно не повідомили.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення, що у свою чергу, позбавило права позивача на захист своїх прав та інтересів.

Отже відповідачем не було дотримано приписів вищевказаного Порядку № 1567 та Інструкції № 254 щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді справи, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду такої справи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 17.01.2019 по справі №826/1632/17.

Отже, відповідач під час розгляду справ про порушення та прийняття спірної постанови порушив вимоги Порядку №1567.

Оскільки відповідач порушив процедуру розгляду справи, то суд дійшов до висновку, що встановлені порушення є достатніми підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 72-77, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Гойди, 8) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про застосування адміністративно-господарського штрафу АО №0164944 від 17 грудня 2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 11.09.2020 року.

СуддяЮ.Ю.Дору