Справа № 120/1707/19-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1707/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

08 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії в неповному обсязі з 01.01.2018 без урахування у складові грошового забезпечення надбавки за виконання особливо важливих завдань - 50%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.01.2018 провести перерахунок пенсії та виплату раніше призначеної пенсії з урахуванням у складові грошового забезпечення надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%;

- зобов`язати відповідача відновити в електронній базі пенсійної справи складові грошового забезпечення надбавки за особливо важливі завдання - 50%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату недорахованої частини основного розміру пенсії однією сумою.

В обґрунтування позовних вимог, зазначав, що з 01.01.2005 року отримує пенсію за вислугу років як інвалід війни другої групи відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 року.

В квітні-травні 2018 року отримав пенсію з новим розрахунком, однак під час здійснення перерахунку відповідач не врахував 50% надбавки за виконання особливо важливих завдань від грошового забезпечення, у звязку з чим звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року - без змін.

28.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про перегляд рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року за виключними обставинами.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №120/1707/19-а, за виключними обставинами, - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивач у справі звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове судове рішення - про задоволення заяви.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

28.05.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 за виключними обставинами.

У заяві позивач просить змінити рішення суду від 02.12.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Як на виключні обставини позивач зіслався на встановлену рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.2008 по справі №10-рп/2008 та від 13.05.2015 по справі № 4-рп/2015 неконституційність окремих норм закону, що застосовані судом при прийнятті рішення.

23.06.2020 до суду надійшли пояснення відповідача щодо заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. У поясненнях представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви, з огляду на те, що вказані позивачем у заяві рішення Конституційного Суду України не можуть вважатися виключними обставинами.

01.07.2020 представником позивача подано додаткові пояснення, у яких висловлено прохання врахувати як виключну обставину ще й рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі № 7-р(ІІ)/2019.

У наданих в судовому засіданні поясненнях, представник позивача доводи заяви підтримав, та із урахуванням письмових пояснень від 01.07.2020, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні висловився проти задоволення заяви позивача з огляду на її необґрунтованість та невідповідність нормам процесуального закону.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, а також надавши оцінку обставинам, зазначеним заявником у поданій заяві про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі № 120/1707/19-а дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією із підстав для перегляду рішення за виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (п.1 ч.5 ст.361 КАС України). Саме на вказану підставу зіслався позивач у заяві, яка є предметом розгляду.

З наведених положень КАС України слідує, що для перегляду рішення за виключними обставинами необхідним є дотримання таких умов:

1)наявність судового рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили;

2)Конституційним Судом України встановлена неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи;

3) прийняте у справі рішення ще не виконане.

Відтак, лише наявність усіх перелічених умов є підставою для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2020, якою закінчено розгляд справи, набрала законної сили з дати її прийняття, відповідно до ч.1 ст.325 КАС України. Тому, перша умова для перегляду рішення за виключними обставинами вважається дотриманою позивачем, адже рішення суду першої інстанції від 02.12.2019, переглянути яке просить позивач, теж вважається таким, що набрало законної сили.

Щодо іншої умови для перегляду рішення за виключними обставинами - встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, судом першої інстанції зазначено наступне.

З аналізу п.1 ч.5 ст. 361 КАС України слідує, що ця норма застосовується у випадку:

- якщо на момент розгляду спору та прийняття остаточного рішення, судом застосовувалися положення чинного на той момент закону, іншого правового акта чи їх окремого положення;

- в подальшому (після прийняття адміністративним судом остаточного рішення) Конституційним Судом України, встановлена неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) адміністративним судом при вирішенні справи. Тобто, рішення Конституційного Суду України, як підстава для перегляду судового акта за виключними обставинами, не може існувати на момент ухвалення остаточного судового рішення в адміністративній справі, а повинно бути прийнято після ухвалення рішення суду і внаслідок встановленої неконституційності (конституційності) закону, нормативне регулювання спірних правовідносин істотно змінилося, що впливає на позицію суду по суті спору. В іншому випадку, врахування чи неврахування рішення Конституційного Суду України (які були прийняті до прийняття та набрання чинності рішенням суду, що переглядається) може свідчити про існування судової помилки однак не є підставою для перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами.

Як встановлено із матеріалів справи, рішення у справі, про перегляд якого просить ОСОБА_1 прийняте 02.12.2019, а набрало законної сили внаслідок залишення його без змін постановою суду апеляційної інстанції від 03.04.2020.

У свою чергу, рішення Конституційного Суду України по справах №10-рп/2008, №4-рп/2015 та №7-р(ІІ)/2019, прийняті 22.05.2008, 13.05.2015 та 13.12.2019, відповідно, тобто як до початку розгляду адміністративної справи №120/1707/19-а так і до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Таким чином, на момент вирішення судами першої та апеляційної інстанції адміністративного спору у справі № 120/1707/19-а, рішення Конституційним Судом України по справах №10-рп/2008 від 22.05.2008, № 4-рп/2015 від 13.05.2015 та № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 вважалися такими, що набули чинності. Натомість, подаючи заяву про перегляд за виключними обставинами рішення суду від 02.12.2019, позивач фактично не погоджується із позицією судів першої та апеляційної інстанції щодо неправильного, на його думку, застосування адміністративними судами матеріального закону та не врахування при прийнятті рішення висновків Конституційного Суду України по справах №10-рп/2008, №4-рп/2015 та №7-р(ІІ)/2019.

За таких обставин, виходячи з вимог КАС України щодо переліку підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо недотримання позивачем необхідних умов для перегляду рішення за виключними обставинами та можливості застосування положень п.1 ч.5 ст. 361 КАС України.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в оскарженій ухвалі вірно аргументував неможливість застосування строків до поданої заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі та письмових поясненнях на судові рішення, як на судову практику з визначеного у справі предмету, у зв"язку з його відмінністю, не підтверджує обгрунтованість заявлених вимог поданої заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 вересня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Смілянець Е. С.