Справа № 629/41/20
Суддя: Смірнова Н. А.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/41/20
Номер провадження 2-а/629/7/20
08.09.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -
Позивач звернувся до суду з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття справи, посилаючись на те, що 26 грудня 2019 року у відношенні нього адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 37/9. Згідно даної постанови він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Так, в даній постанові зазначено, що він 02.12.2019 року в АДРЕСА_1 на власному автомобілі здійснював вивіз сміття, а саме гілки дерев. З даною постановою позивач не згоден, оскільки приймаючи оскаржувану постанову, адміністративна комісія не прийняла до уваги його пояснення та доводи. В зв`язку з чим просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області № 37/97 від 26.12.2019 року, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, з накладанням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень та закрити справу.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, на задоволенні позову наполягав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримала повністю. У відзиві на позовну заяву від 20 січня 2020 року, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . В обґрунтування відзиву зазначила, що 09 грудня 2019 року до Адміністративної комісії виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області надійшов адміністративний матеріал за ст. 152 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_1 . 26 грудня 2019 року засідання комісії, на якому був присутній ОСОБА_1 , відбулось та постановою у справі про адміністративне правопорушення № 37/97 було визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно п. 10.9. «Правил благоустрою території населених пунктів Лозівської міської територіальної громади», затверджених рішенням Лозівської міської ради від 27.09.2019 року №1750 (далі - Правила) на об`єктах благоустрою забороняється вивозити та/або звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг, влаштовувати звалища. З вищевикладеного вбачається, що норми правил благоустрою населених пунктів є відсильними нормами, так як останні не передбачають відповідальності та містять лише правило поведінки або ознаки адміністративного правопорушення, тому в постанові у справі про адміністративне правопорушення №37/97 від 26.12.2019 року вказано статтю 152 КУпАП, так як остання передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, що у свою чергу повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Зазначила, що при розгляді адміністративного матеріалу була присутня головний спеціаліст відділу благоустрою УЖКГБ Скиба Н.В., яка надавала пояснення стосовно факту правопорушення, та зазначала, що до відділу благоустрою надійшов телефонний дзвінок 02 грудня 2019 року, від абонента, який не представився та повідомив про те, що біля баків ТПВ, які розташовані по вулиці Благовіщенській, 29 чоловік на блакитному автомобілі марки «Жигулі» з причепом звалив гілки дерев, інспектори вийшли за вказаною адресою 03.12.2019 року, зафіксували звалені гілки та, поспілкувавшись з квартальною ОСОБА_2 , з`ясували, що блакитний автомобіль з сірим причепом є у мешканця ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . Підійшовши до домоволодіння за зазначеною адресою інспектори дійсно переконались, що біля дому стояв блакитний автомобіль з сірим причепом. Інспекторами було залишено повідомлення для громадянина ОСОБА_1 про необхідність з`явитись в кабінет № 6 Управління житлово- комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради. Громадянин ОСОБА_1 05 грудня 2019 року з`явився до Управління, в бесіді визнав факт того, що він дійсно складував гілля дерев біля баків ТПВ, але відмовився надати документ, який посвідчує особу для складення адміністративного протоколу. У зв`язку з чим 05 грудня 2019 року начальником управління Залізінським О.М. було надіслано лист начальнику Лозівського ВП Головного Управління Національної поліції в Харківській області Долженку О.М. з проханням притягнути до адміністративної відповідальності власника домоволодіння ОСОБА_1 . Таким чином 09 грудня 2019 року працівником поліції Лозівського ВП ГУНП в Харківській області Василенко В. було складено адміністративний протокол відносно позивача за порушення Правил благоустрою території міста Лозова. Під час складання вищезазначеного протоколу позивача було ознайомлено з самим протоколом та правами, передбаченими статтею 268 КУпАП і статтею 63 Конституції України, надано другий екземпляр протоколу, що у свою чергу підтверджується підписом позивача, тому посилання ОСОБА_1 на відсутність факту вручення йому копії протоколу є не обґрунтованим, та таким, що не відповідає дійсності. Вказала, що позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується особистим підписом. Тому з викладено вбачається, що позивач без будь-яких перешкод мав змогу користуватись наданими правами, але ОСОБА_1 при розгляді адміністративного матеріалу лише зазначив, що йому відомо про те хто міг телефонувати та повідомити про його дії.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26 грудня 2019 року постановою № 37/97 у справі про адміністративне правопорушення, винесеною адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
У вказаній постанові зазначено, що 02 грудня 2019 року в АДРЕСА_1 на власному автомобілі ОСОБА_1 здійснював вивіз сміття, а саме гілок дерев, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Стаття ст.152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналіз положень ст.152 КУпАП дозволяє суду дійти до висновку, що вказане правопорушення за формою вини відноситься до умисних правопорушень.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і інше.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до приписів ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із адміністративних матеріалів комісії, підставою для винесення спірної постанови були наступні документи: протокол про адміністративне правопорушення №613486 від 02 грудня 2019 року, лист начальника УЖКГБ від 25 грудня 2019 року, акт працівників відділу благоустрою УЖКГБ від 05 грудня 2019 року, пояснення ОСОБА_1 від 09 грудня 2019 року, фототаблиця від 03 грудня 2019 року.
Матеріали справа свідчать, що подія інкримінованого адміністративного правопорушення мала місце 02 грудня 2019 року. Разом з тим матеріали адміністративної справи №37/97 не містять достовірно підтвердженої інформації, яка свідчила б про те, що станом на 02 грудня 2019 року працівником поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з поважних причин. Вказаний протокол датується 09 грудня 2019 року, тобто зі спливом 7 діб після можливого вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , що також впливає на допустимість цього доказу.
У зв`язку з виявленими порушеннями, допущеними при складанні поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії №613486 від 02 грудня 2019 року є неналежним та недопустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.
Крім цього, до матеріалів справи додано фототаблицю невизначеної місцевості, виготовлену 03 грудня 2019 року, на якій зафіксовано факт скупчення гілок дерев. Однак, суд не приймає до уваги надану фототаблицю, оскільки даний документ не містить ніякої доказової бази та не дозволяє встановити причетність ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення за ст..152 КУпАП. Тому, суд не вбачає правових підстав для врахування даної фототаблиці при вирішенні справи, на підтвердження факту вивезення сміття, а саме гілок дерев, саме ОСОБА_1 .
Матеріали адміністративної справи №37/97 у відношенні ОСОБА_1 містять акт від 05 грудня 2019 року, складений працівниками відділу благоустрою УЖКГБ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З вказаного акту вбачається, що ними 02 грудня 2019 року біля баків ТВП, розташованих по вулиці Благовіщенській біля будинку №29, було виявлено чоловіка на блакитному автомобілі марки Жигулі з сірим причепом, який звалював гілки, тоді як акт складений 05 грудня 2019 року. Суд критично ставиться до даного акту, приймаючи до уваги вказану розбіжність.
Разом з тим, будь-яких письмових пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення №613486 від 02 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_1 не додавалось, та, як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області №37/97 від 26 грудня 2019 року, присутність вказаних працівників відділу благоустрою УЖКГБ під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та їх допит в якості свідків не зафіксована, тому суд критично ставиться і до вказаних доказів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було розглянуто адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області без встановлення всіх обставин справи, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано час його вчинення, протокол складено в порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП не протягом 24 годин, до справи не були залучені безпосередні свідки, які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_5 зазначеного правопорушення, не долучені показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Крім того слід зазначити, що відповідач в постанові про адміністративне правопорушення вказує на порушення позивачем державних стандартів, норм правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, проте не конкретизує які саме норми порушено позивачем. Наведене порушує право на захист ОСОБА_1 , який позбавлений можливості знати правові підстави притягнення до відповідальностію.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Аналогічне положення закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
В той же час, у справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
КУпАП становить сукупність як матеріальних норм права за якими встановлено зміст адміністративних правопорушень та відповідальність за їх вчинення, так і процесуальних норм права які передбачають порядок розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності.
При розв`язанні спору у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, зокрема, перевіряє чи прийняті такі рішення із дотриманням порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП.
Вирішуючи питання стосовно законності ухвалених рішень суд також виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.
Зміст ст. 286 КАС України, в світлі змін від 15 грудня 2017 року, дозволяє дійти висновку, що законодавцем більш детально визначено особливості провадження у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адмінвідповідальності, які за своєю суттю наближені до норм КУпАП. Так зокрема, норми цієї статті, як і ст.293КУпАП передбачають можливість скасування судом рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адмінправопорушення.
Відповідно до вимог статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відповідно до положень ст. 218 КУпАП відноситься до компетенції адміністративної комісії при виконавчих органах міських рад, тобто оскаржувану постанову винесено уповноваженою особою.
Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, підстави, за яких винесена оскаржувана постанова, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.
Керуючись статтями 247, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 71, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області № 37/97 від 26 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.
Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.152 КУпАП.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених КАС України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Новогродівка, Донецької області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 31 січня 2002 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2020 року.
Суддя Н.А. Смірнова