Справа № 620/1560/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Чернігів Справа № 620/1560/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Промінь К" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

У С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить стягнути з Приватного підприємства «Промінь К» (р/р: НОМЕР_1 , АТ КБ «Приватбанк», МФО: 300711, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач: УК у Козел.р-ні/Козелецьк.р-н/50070000, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UA0025163, ) 38 452,73 грн. адміністративно-господарських санкцій та 173,10 грн. пені.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік відповідач вказав, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 11 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить 0 осіб, при нормативі 1 особа. Таким чином, на думку позивача, відповідачем не виконано норматив, а отже відповідно до норм чинного законодавства, останній повинен сплатити заборгованість у вигляді адміністративно-господарських санкцій за невиконання цього нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін). Також надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

Своїм правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався, заяв, клопотань суду не направляв.

Вказану ухвалу від 07.05.2020 відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 26). Однак, протягом встановленого судом строку відзив на позов не подав.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Відповідачем поданий Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік за формою № 10- ПІ, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 11 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 1 особа; кількість осіб з інвалідністю-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону, - 1 особа.

Згідно Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року № 286, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становить: 5 міс. / 12 міс. = 0,42 = 0 осіб (частиною 2 статті 19 Закону визначено, що при розрахунках кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю округлюється до цілого значення).

Таким чином, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 0 осіб. Даний факт також підтверджується інформацією, наданою Головним управлінням ДПС у Чернігівській області листом від 08.04.2020 № 4566/10/25-01-33-01-10.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Як передбачено ч.3 ст.18 Закону України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

У ч.1 ст.20 даного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За змістом ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067 "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Форма звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (п.5 Розділу І Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань (ч. 3 ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов`язок роботодавця створити робочі місця для інвалідів відповідно до нормативу та подавати, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості. При цьому, законодавством не встановлено обов`язку для роботодавця здійснювати пошук працівників (інвалідів) самостійно. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені у ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Наведені обставини дають підстави вважати, що відповідач повинен був направляти звітність за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". У випадку відсутності посади для інваліда, у відповідача був наявний обов`язок щодо створення такого робочого місця, оскільки чисельність працівників фактично залишалась незмінною і на відповідача розповсюджувалась дія ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

З наведеного слідує, що відповідачем не були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема, не поінформовано центр зайнятості про наявність вільного робочого місця для особи з інвалідністю.

Відповідно суд дійшов висновку, що неналежне виконання обов`язку щодо створення робочого місця та інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є порушенням норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Судом встановлено, що за невиконання вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на 1 особу, відповідачу нараховано суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 38625,83 грн.

Зважаючи на те, що відповідачем не сплачено вказану суму адміністративно-господарські санкції, то згідно ч. 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Так, п. 3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 №223 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 за №552/13819 у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання. Відповідно розмір пені, розрахованої Чернігівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, становить 173,10 грн.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та не вчинено всіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів на вакантні місця, і неналежним чином поінформовано центр зайнятості про вакансію для працевлаштування інвалідів протягом 2019 року, з урахуванням системного аналізу положень законодавства України, на підставі наданих доказів в їх сукупності, згідно ч. 1 ст. 77 та ч. 2 вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обґрунтованими. Відповідно позов належить задовольнити та стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню.

Судові витрати по справі згідно ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Промінь К» (р/р: НОМЕР_1 , АТ КБ «Приватбанк», МФО: 300711, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач: УК у Козел.р-ні/Козелецьк.р-н/50070000, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UA0025163, ) 38 452,73 грн. адміністративно-господарських санкцій та 173,10 грн. пені.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць