Справа № 156/579/20
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №156/579/20
Номер провадження 2-а/156/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Федечко М.О.

за участю секретаря - Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шергея Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського ВП, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Шергея Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського ВП, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачем Шергеєм В.В. інспектором СРПП № 1 Іваничівського ВП 07 червня 2020 року відносно нього винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно якої вказав, що ОСОБА_1 07 червня 2020 року о 16 год. 05 хв. в Павлівка по вул. Незалежності керуючи транспортним засобом «Форд-Фієста» д.н.з НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 ПДР України.

Вказує, що він дійсно 07 червня 2020 року керував вказаним автомобілем, однак правил зупинки перед пішохідним переходом не порушував. Оскільки дана розмітка пішохідного переходу розташована безпосередньо на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, а згідно ПДР до такого майданчику заборонено зупинку не менше ніж за 30 метрів. Таким чином ним було дотримано дистанцію більше 10 метрів від пішохідного переходу. Однак відповідач відмовився зафіксувати розташування його транспортного засобу відносно пішохідного переходу. Він надав свої пояснення стосовно заперечення вчинення адміністративного правопорушення, однак відповідач до уваги цього не взяв та виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказану постанову вважає незаконною, складену з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи, а тому просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2020 року по даній справі відкрито провадження, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач Шергей В.В. інспектор СРПП № 1 Іваничівського ВП та представник Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відзив на позовну заяву не надійшов.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 073330 від 07 червня 2020 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Форд Фієста» д.н.з НОМЕР_1 о 16 год. 05 хв. 07 червня 2020 року в с. Павлівка по вул. Незалежності здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 ПДР України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 255 грн. (а.с.6).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вказані норми закону дають суду підстави вважати, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності лише за адміністративне правопорушення яке вона вчинила. Притягнення особи до відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла заборонено законодавством.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями свідків, висновки експерта, речові доказі що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, у вищезазначеній постанові відповідачем не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Також і на судовий розгляд відповідач та представник відповідача не надали суду жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач та представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шергея Віталія Валерійовича інспектора СРПП № 1 Іваничівського ВП, Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову серії БАА № 073330 від 07 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Федечко