Справа № 9901/30/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року

Київ

справа №9901/30/20

адміністративне провадження №П/9901/30/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А., Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

за участю: секретаря Трубецької М.В.,

представника позивача Мадорського Ю.В.,

представника Вищої ради правосуддя Цуцкірідзе І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду, як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому просить скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 24 рудня 2019 року № 3626/0/15-19, ухвалене за поданням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, про звільнення судді Артемівського районного суду м. Луганська ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав на те, що оскаржуване рішення ВРП від 24 грудня 2019 року № 3626/0/15-19 є протиправним та підлягає скасуванню. Вказане рішення ґрунтується на рішенні Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2019 року №3363/0/15-19 про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2019 року №2453/2дп/15-19, яке на переконання позивача є не обґрунтованим та не відповідає вимогам закону.

Також, на переконання скаржника, рішення Вищої ради правосуддя від 24 грудня 2019 року №3626/0/15-19 прийняте членами Вищої ради правосуддя А.А. Овсієнко, О.Є. Блажівська , В.І. Говоруха , П.М. Гречківським, В.І. Данішевською , Л.Б. Івановою , Н.С. Краснощоковою , В.В. Матвійчук , В.В. Шапран , Л.А. Швецовою , С.Б. Шелест , які приймали участь у прийняті рішення від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19.

Вказані члени Вищої ради правосуддя є упередженими, прийняття рішення від 24 грудня 2019 року № 3626/0/15-19 вони обґрунтовують прийнятим ними рішенням від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19. Таким чином, при прийнятті рішення, Вищою радою правосуддя від 24 грудня 2019 року №3626/0/15-19 порушені вимоги частини восьмої статті 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», оскільки члени Вищої ради правосуддя А.А. Овсієнко, О.Є.Блажівська, В.І. Говоруха, П.М.Гречківський, В.І. Данішевська , Л.Б.Іванова, Н.С. Краснощокова, В.В. Матвійчук , В.В. Шапран , Л.А.Швецова , С.Б. Шелест , приймали участь в ухваленні рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19, у зв`язку з чим рішення від 24 грудня 2019 року № 3626/0/15-19 підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача Мадорський Ю.В. підтримав вимоги позовної заяви, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Стислий виклад заперечення відповідача.

11 вересня 2020 року на адресу Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив Вищої ради правосуддя на позовну заяву, у якому вона просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Вищої ради правосуддя.

У відзиві відповідач указує, що позовна заява ОСОБА_1 зводиться фактично до незгоди із дисциплінарним провадженням стосовно судді, однак Великою Палатою Верховного Суд у постанові від 03 вересня 2020 року вже надано оцінку належності мотивації рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2019 року №2453/2дп/15-19 та рішенню ВРП від 05 грудня 2019 року №3363/0/15-19.

Також ВРП зазначила, що діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Вищу раду правосуддя», оскаржуване рішення ВРП містить відповідні підстави та мотиви, а доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної справи у наступному складі: суддя - доповідач - Рибачук А.І., суддів: Берназюк Я.О., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Желєзний І.В.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 роуку № 283/0/78-20 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Желєзного І.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: суддя - доповідач - Рибачук А.І., суддів: Берназюк Я.О., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Тацій Л.В.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2020 рок задоволено заяви суддів Верховного Суду Рибачука А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. про самовідвід від участі у справі № 9901/30/20.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року № 300/0/78-20, визначено наступний склад суду : суддя - доповідач - ОСОБА_11., судді: .Шарапа В.М., Кравчук В.М., Стеценко С.Г., Тацій Л.В.

Верховний Суд у складі головуючого судді Касаційного адміністративного суду ОСОБА_11. ухвалою від 25 лютого 2020 року відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії.

Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06 квітня 2020 року .

30 березня 2020 року Верховний Суд повідомив про те, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Верховною Радою України Закону №3219 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (СOVID-19)» розгляд справи №9901/30/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, призначений на 06 квітня 2020 року на 10:00, судом відкладено.

21 квітня 2020 року відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, включених до реєстру №17818/20, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 09 квітня 2020 року № 923/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_11 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку", згідно з наказом голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Смоковича М. І. від 27 березня 2020 року № 17-К.

Верховний Суд у складі головуючого судді Касаційного адміністративного суду Загороднюка А.Г., ухвалою від 27 квітня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії.

Розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01 червня 2020 року о 16:30 год.

Ухвалою Верховного Суду 27 травня 2020 року клопотання представника Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні у справі № 9901/30/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Забезпечено участь представника Вищої ради правосуддя у судовому засіданні у справі № 9901/30/20 призначеному на 01 червня 2020 року о 16:30 год в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 квітня 2020 року № 196.

01 червня 2020 року судове засідання відкладено на 10 серпня 2020 року.

10 серпня 2020 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя Губська О.А. перебувала у відпустці.

Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 14 вересня 2020 року.

Обставини справи, оцінка доказів, застосування норм права та мотиви ухваленого рішення.

Указом Президента України від 12 червня 1996 року № 420/96 ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років на посаду судді Артемівського районного суду міста Луганська, Постановою Верховної Ради України від 07 червня 2001 року № 2520-III обраний суддею цього суду безстроково.

До ВРП 08 листопада 2018 року за вхідним № 9423/0/8-18 надійшло звернення Служби безпеки України (далі - СБУ) від 06 листопада 2018 року, у якому вказано, що під час оперативно-службової діяльності отримано інформацію про вчинення суддею Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 дій, що можуть порочити звання судді і підривати авторитет правосуддя.

Ухвалою Другої Дисциплінарної палати ВРП від 22 грудня 2018 року № 3992/2дп/15-18 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

Рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 суддю Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення, а саме подання про звільнення.

Під час розгляду дисциплінарної справи Друга Дисциплінарна палата ВРП установила таке.

На офіційному веб-порталі «Судова влада України» міститься інформація такого змісту: «З метою збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду роботу Артемівського районного суду міста Луганська припинено у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду. Згідно з розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Артемівському районному суду міста Луганська, здійснюється Білокуракинським районним судом Луганської області».

Рішенням Ради суддів України від 23 грудня 2014 року № 76 судді Артемівського районного суду міста Луганська були тимчасово прикріплені до штату суддів Рубіжанського міського суду Луганської області.

Рішенням ВРП від 25 січня 2018 року № 182/0/15-18 припинено роботу судів у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, у тому числі й Артемівського районного суду міста Луганська.

З листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) від 05 вересня 2018 року № 21-4850/18 вбачається, що ОСОБА_1 до Комісії із заявою про прикріплення до іншого суду того самого рівня в іншій місцевості у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, проведенням антитерористичної операції або іншими надзвичайними обставинами не звертався. Рішення щодо прикріплення вказаного судді до іншого суду того самого рівня в іншій місцевості ВККС не приймалося.

07 червня 2018 року ВККС було призначено кваліфікаційне оцінювання та визначено графік проведення іспитів для 2188 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема і судді ОСОБА_1 . Для складання кваліфікаційного іспиту 27 серпня 2018 року суддя ОСОБА_1 не з`явився.

На офіційному веб-сайті ВККС містилась інформація такого змісту: «До уваги окремих суддів, які не з`явилися на кваліфікаційне оцінювання. Інформуємо, що 15 суддів судів, розташованих на території Донецької та Луганської областей, які припинили роботу, не повідомили Комісію про причини неявки на кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді. Просимо вказаних суддів до 10 червня 2019 року направити пояснення та документи, що можуть вказувати про поважність причин такої неявки». У вказаному списку зазначено і суддю ОСОБА_1 .

Рішенням ВККС від 20 грудня 2018 року № 302/пс-18 було відмовлено у внесенні подання щодо відрядження до Кегичівського районного суду Харківської області судді Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 , підставами для відмови стало те, що останній у період з 2014 по 2018 роки не здійснював судочинство, а також, що під час дослідження питання про відрядження судді в мережі «Інтернет» було виявлено інформацію, що ОСОБА_1 , працюючи адвокатом, маючи майже 20-річний стаж роботи суддею, був затриманий за одержання хабаря.

Оцінюючи зазначені дії судді ОСОБА_1 як такі, що містять ознаки дисциплінарного проступку, Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про неналежну поведінку судді ОСОБА_1 , а також наявність підстав вважати, що ним вчинено дії, які порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя.

За висновками Другої Дисциплінарної палати ВРП з моменту припинення роботи Артемівського районного суду міста Луганська суддею ОСОБА_1 не вживались жодні дії, спрямовані на виконання обов`язків судді України. Крім того, як було встановлено, ОСОБА_1 до ТУ ДСА в Луганській області у встановленому Законом порядку, з метою прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області не звертався, до ВККС для проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, що, на переконання Другої Дисциплінарної палати ВРП, свідчить про відмову від такого оцінювання. Нездійснення суддею ОСОБА_1 правосуддя упродовж 2014- 2018 років, а також відомості, розміщені в мережі «Інтернет», стали підставою для відмови Комісії у внесенні подання щодо відрядження його до іншого суду. Обіймаючи посаду судді Артемівського районного суду міста Луганська, суддя ОСОБА_1 фактично з 2014 року самоусунувся від виконання професійних обов`язків судді.

Згідно з матеріалами дисциплінарної справи, Дисциплінарною палатою ВРП під час здійснення перевірки скарги СБУ було враховано відомості, розміщені на сайті «Донецкие новости, региональный портал Донбасса» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 де розміщено таку інформацію (мовою оригіналу) «Расхищение российской гуманитарки: Раскрыта схема взяток в генпрокуратуре ЛНР», у якій, зокрема, зазначено: «В апреле 2017 года с поличным при получении взятки в суме 3 тыс. долл. был задержан адвокат-посредник ОСОБА_1 , который сопровождал в деле подозреваемых. Взятку он получил от свого клиента - сотрудника «Луганской республиканской клинической больницы» ОСОБА_13 за прекращение в отношении него уголовного дела, возбужденного по факту хищения гуманитарной медицинской помощи, поступившей из России. Это представлено на кадрах, сделанных скрытой камерой в период передачи денег». «Мне вообще-то нужно 4 тыс. долл., но ладно, три. У нас разговор таков: в отношении вас вообще прекратят, и ничего не будет. Я же за это деньги беру. И со следователем я ничего решать не буду, а с кем я буду решать - это мои проблемы. Уголовное дело возбуждено по факту хищения медикаментов. Есть целый ряд людей, которые допрошены в качестве подозреваемых, и вы в том числе. Я судьей отработал 20 лет. Единственная просьба - вы поменьше распространяйтесь», - говорит ОСОБА_1 на видеосъемке, добавляя, что со «следователем» ОСОБА_15 договоренность о закрытии дела есть при условии поступления денег».

Ця інформація підтверджувалась відеороликом тривалістю 16 хвилин 8 секунд за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв`язку із зазначеним Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).

При цьому твердження ОСОБА_1 , що йому важко згадувати події, які мали місце під час (як стверджує суддя) його перебування у підвалах та слідчому ізоляторі так званої ЛНР, Друга Дисциплінарна палата ВРП відхилила, оскільки скаржник відмовився надати більш детальні пояснення щодо зазначених у скарзі обставин, вказавши, що усі його доводи викладені у письмових поясненнях. Жодних доказів, крім загальних та нелогічних пояснень, які б спростовували доводи звернення СБУ, суддею не надано.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його змушували вчиняти провокації щодо лікарів Луганської республіканської клінічної лікарні, Дисциплінарною палатою також не взято до уваги, оскільки на засіданні Другої Дисциплінарної палати ВРП суддя ОСОБА_1 не міг відповісти: хто, як та до яких дій щодо провокації лікарів його примушував. При цьому суддя ОСОБА_1 підтвердив, що на відео, розміщеному в мережі «Інтернет», зафіксовано саме його.

Друга Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що допущені суддею ОСОБА_1 порушення, а саме допущення суддею поведінки, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, слід кваліфікувати, як істотний дисциплінарний проступок, за який передбачено дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді з підстави, передбаченої пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Під час обрання дисциплінарного стягнення стосовно судді ОСОБА_1 . Другою Дисциплінарною палатою ВРП враховано очевидний характер порушень, а також, що встановлені під час розгляду дисциплінарної справи обставини свідчать про неналежне ставлення судді до виконання своїх обов`язків.

21 жовтня 2019 року до ВРП надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу матеріалів між членами ВРП від 21 жовтня 2019 року доповідачем щодо вказаної скарги визначено члена ВРП Матвійчука В. В.

Член ВРП Матвійчук В. В. за результатами проведеної перевірки дійшов висновку про необґрунтованість скарги судді Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 та відсутність підстав для скасування рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 (висновок від 26 листопада 2019 року).

05 грудня 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , ВРП прийняла рішення № 2453/2дп/15-19, яким залишила без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 «Про притягнення судді Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

У цьому рішенні ВРП погодилася з висновками її дисциплінарного органу, що дії судді ОСОБА_1 , який, будучи суддею Артемівського районного суду міста Луганська, з моменту припинення діяльності суду не вчинив жодних дій, спрямованих на здійснення правосуддя, а вирішив працювати адвокатом на території так званої ЛНР, де в квітні 2017 року був затриманий так званими правоохоронними органами ЛНР при отриманні неправомірної вигоди від свого клієнта - співробітника Луганської республіканської клінічної лікарні за закриття кримінальної справи, свідчать про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді.

18 жовтня 2019 року за вхідним № 11267/0/8-19 до Вищої ради правосуддя надійшло подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського районного суду міста Луганська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України відповідно до рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2019 року №2453/2дп/15-19.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 рудня 2019 року № 3626/0/15-19 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Артемівського районного суду м. Луганська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, аналізуючи встановлені факти та відповідні їм норми матеріального права приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Повноваження, статус, порядок діяльності та засади організації Вищої ради правосуддя визначаються Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ (далі - Закон України № 1798-VIII).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Згідно із частинами першою та третьою статті 56 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-VIII від 21 грудня 2016 року (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1798-VIII) питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

У відповідності до абз. 5 пункту 12.39 Глави 12 Регламенту ВРП, затвердженого її рішенням № 52/0/15-17 від 24 січня 2017 року (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Регламент), рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади передається для розгляду до Ради.

Згідно із пунктами 17.3, 17.5 Глави 17 Регламенту подання Дисциплінарної палати про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається Радою протягом п`ятнадцяти днів з дня його надходження до Ради.

Розгляд питання про звільнення судді починається із доповіді члена Ради, визначеного автоматизованою системою розподілу справ, який викладає підстави прийняття матеріалів до розгляду, встановлені обставини, висновок щодо суті питання.

У відповідності до пункту 17.6 Глави 17 Регламенту за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Рада ухвалює вмотивоване рішення в нарадчій кімнаті.

Надаючи правового значення встановленим обставинам справи в поєднанні із наведеними положення законодавства України, Суд приходить до висновку про недопущення ВРП процедури порушення розгляду подання Другої Дисциплінарної палати ВРП щодо звільнення позивача із посади судді.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно ухвалення рішення щодо звільнення судді з посади є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому рішення приймається за внутрішнім переконанням ВРП, на яку покладений обов`язок формування в Україні якісного суддівського корпусу з професійних кадрів високого рівня кваліфікації з урахуванням їхніх особистих та моральних якостей, необхідних для здійснення правосуддя.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") -під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

При цьому, у відповідності до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Дослідивши зміст оскаржуваного позивачем рішення ВРП, Суд зазначає, що обумовлених підстав, які передбачені частиною другою статті 57 Закону №1798-VIII немає, оскільки таке прийнято та підписано повноважним складом ради, де визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків. Тобто доводи представника відповідача в цій частині є повними та обґрунтованими.

При цьому законність подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, яке було предметом розгляду ВРП, встановлена ВРП під час розгляду скарги позивача, про що прийнято відповідне рішення від 05 грудня 2019 року № 2453/2дп/15-19.

Колегія суддів Верховного Суду приймає до уваги те, що рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 про притягнення судді Артемівського районного суду міста Луганська ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» було оскаржено суддею ОСОБА_1 в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 03 вересня 2020 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовила (справа 11-12сап20).

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що наведені в оскарженому рішенні ВРП результати розгляду скарги судді ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя вмотивовані, ґрунтуються на належних і допустимих доказах, рішення ухвалене на підставі закону та з урахуванням принципу пропорційності.

Оскаржуване рішення ВРП вмотивовано наявністю зазначених вище рішень Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, а також тим, що дисциплінарне провадження щодо судді ОСОБА_1 здійснено згідно з передбаченою чинним законодавством України процедурою та у межах визначених законом повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VІІІ одним із видів дисциплінарного стягнення, який може бути застосований до судді, є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Статтею 112 Закону № 1402-УІІІ визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами відповідача про те, що позовна заява ОСОБА_1 зводиться фактично до незгоди із дисциплінарним провадженням стосовно судді, однак Великою Палатою Верховного Суду у постанові вже надано оцінку належності мотивації рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 та ВРП від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19.

Також є необґрунтованими доводи позивача про упередженість розгляду ВРП подання Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення позивача із посади судді, з огляду на те, що склад колегії членів Ради, який здійснив такий розгляд подання приймав участь у розгляді скарги позивача на те ж подання Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до приписів пункту 17.1 Глави 17 Регламенту питання про звільнення судді з підстав: порушення суддею вимог щодо несумісності (пункт 2 частини шостої статті 126 Конституції України); вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України); незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду (пункт 5 частини шостої статті 126 Конституції України); порушення обов`язку підтвердити законність джерел походження майна (пункт 6 частини шостої статті 126 Конституції України) - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

Згідно із приписами пункту 5.8 Глави 5 Регламенту засідання Ради, її Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Ради або Дисциплінарної палати відповідно. Засідання Ради у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому беруть участь не менше чотирнадцяти членів Ради.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох - обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ.

Тобто, враховуючи численний склад ВРП (21 член) та кількість членів, які приймали участь у засіданні при прийнятті рішення щодо скарги позивача на подання про його звільнення (15 членів) і щодо самого подання (11 членів) відповідач не може здійснювати зміну складу членів ВРП.

За таких умов, відповідач також не може здійснювати заміну складу членів ВРП під час розгляду і вирішення подання Дисциплінарної палати про звільнення судді за спеціальними умовами, які входили до складу членів ВРП, що розглядала скаргу судді на таке подання, як-то мало місце в даній справі.

При цьому не містить відповідних застережень Закон №1798-VIII і Регламент, а Вища рада правосуддя це єдиний конституційний орган, який вирішує питання щодо звільнення судді.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону №1798-VIII якої передбачено, що член Вищої ради правосуддя не може брати участі в розгляді питання і підлягає відводу, якщо буде встановлено, що він особисто, прямо чи побічно заінтересований у результаті справи, є родичем особи, стосовно якої розглядається питання, або якщо будуть встановлені інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Позивачем відводи членам Вищої ради правосуддя не було заявлено, що вказує на дотримання відповідачем вимог статті 33 Закону №1798-VIII.

Доводів позивача про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано його заяву про звільнення його у відставку, судом відхиляються, оскільки вони не стосуються предмету спору у цій справі так, як рішення, що оскаржується є похідним від застосованого до позивача дисциплінарного стягнення. Таким доводам позивача була надана оцінка Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи зазначене, зміст оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 24 грудня 2019 року № 3626/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського районного суду міста Луганська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» містить посилання на визначенні законом підстави для звільнення судді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України) та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків - рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2019 року № 2453/2дп/15-19 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, залишене без змін рішенням Ради від 05 грудня 2019 року № 3363/0/15-19.

Таким чином, Вища рада правосуддя діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України № 1798-VІІІ, оскаржуване рішення ВРП містить відповідні підстави та мотиви, а доводи судді ОСОБА_1 є безпідставними.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 КАС України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий суддя А.Г. Загороднюк

Судді: В.М. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова

В.М. Соколов