Справа № 200/3015/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року справа №200/3015/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року (повне судове рішення складено 24 липня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/3015/20-а (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромінерал» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромінерал» (далі ТОВ «Євромінерал», платник податків) звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі Управління, податковий орган) про зобов`язання внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушення суми бюджетного відшкодування, відомості про відсутність порушень стосовно документальної невиїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2019 року, визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№ від 20.01.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 714 649 грн.;

№ від 20.01.2020, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 3 049 591 грн. та нарахований штраф у розмірі 1 524 795,50 грн.;

№ від 20.01.2020, яким застосовано штраф за порушення термінів реєстрації, складання податкових накладних на суму 63 276,96 грн.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку по господарським операціям в ході перевірки були надані, при цьому будь-яких недоліків в наданих документів податковим органом не встановлено. Позивач зазначив, що правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту позивачем підтверджена фактичним отриманням послуг, наявністю у платника податку належним чином оформлених податкових накладних та інших документів, передбачених чинним законодавством.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, позивач зазначив про його протиправність, оскільки суми податкових зобов`язань були не узгоджені. Усі висновки щодо наявності або відсутності документів у платника податків відповідач зробив на підставі документів, наданих в рамках інформаційних запитів до початку перевірки, що є грубим порушенням норм законодавства стосовно податкових перевірок.

Стосовно операції з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІК», по якій начебто відсутні документи, що підтверджують витрати позивача на доставку товару до кордону з Російською Федерацією, позивач зазначив, що факт перетину кордону вантажу підтверджується вантажними митними деклараціями, по яким відповідач не робив жодного запиту в рамках перевірки стосовно надання додаткових документів або пояснень з цього приводу.

Списання неліквідної глини передбачено виробничим процесом розробки родовища, а витрати неліквідної глини у виробничому процесі платника податків врегульовані нормативними документами виробника та оформлені належними первісними документами, які додані до позову і стосовно яких податкова не зазначила жодних претензій в акті.

Крім того, позивач проводив ремонтні роботи на дорогах, які використовуються у виробничому процесі. На частину коштів, що були оплачені передплатою, підрядник не надав належній чином оформлених бухгалтерських документів, тому позивач не включив ці суми до складу податкового кредиту і не вважав правомірним нараховувати на ці суми податкові зобов`язання, так як це не підпадає під дію п.198.5 статті 198 Податкового Кодексу України (далі ПК України).

Також платник податків наголосив, що придбані товари та послуги у його контрагентів були використані у господарській діяльності, підтверджені належними документами первиного обліку, тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 714 649 грн.

Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 3 049 591 грн. та нарахований штраф у розмірі 1 524 795,5 грн.

Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким застосовано штраф за порушення термінів реєстрації, складання податкових накладних на суму 63 276,96 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що в результаті проведеної перевірки встановлено заниження податкових зобов`язань (вересень 2019 року) позивачем з вартості товарів, робіт/послуг, використання яких в господарській діяльності/оподаткованих операціях не доведено. Крім того, помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, по яких визначення номенклатури у кількості 1, од.виміру «грн.», не відповідає умовам та заважає ідентифікувати усі послуги, за які здійснено розрахунки податку на додану вартість по господарським операціям з контрагентами за перевіряємий період. Також перевіркою встановлено відсутність документів, що підтверджують використання операцій з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІКС» в подальшій господарській діяльності, а також не нарахування податкових зобов`язань, у зв`язку з використанням зазначених робіт/послуг в операціях з відповідними контрагентами, не пов`язаних з виробничим використанням, що призвело до заниження податкових зобов`язань, які підлягають відображенню по рядку 4.1 колонка «Б» Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України за основною ставкою», всього в загальній сумі ПДВ 126 553,38 грн. за вересень 2019 року.

Також, на думку апелянта, місцевим судом не надано належну оцінку таким доводам відповідача, що ТОВ «Євромінерал»: не надано первинних документів щодо виконання договору з ТОВ «ІБД «АЛЬЯНС»; не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ по придбаним товарам/послугам, необоротним активам, які платником податку використане без мети отримання доходу, тобто не використовувалися в оподаткованих операціях/господарській діяльності всього у сумі 20 823,79 грн. (вересень 2019 року); не складена та не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна з вартості проведеної передплати за послуги, використання в господарській діяльності яких не доведено; не здійснено нарахування податкових зобов`язань з ПДВ по операції зі списання дебіторської заборгованості, використаної в неоподаткованих операціях ТОВ «ЄВРОМІНЕРАЛ» всього в загальній сумі ПДВ 105 037,22 грн. (в т.ч. вересень 2019 року).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ГУ ДПС Донецької області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Євромінерал» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації за вересень 2019 року.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки складений акт від 13.12.2019 № 367/05-99-04-02/34850038 (далі Акт перевірки).

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення: п.44, п.46.5 ст.46, п.48.1 ст.48, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 п.201.1 ст.201 ПК України, а саме: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку; заниження обсягів операцій з вивезення товарів за межі митної території України в податковій декларації з ПДВ за вересень 2019 року на 43 389 906 грн.; завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 3 049 591 грн. (вересень 2019); завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) на суму 714 649 грн. (вересень 2019); порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 126 553,38 грн. (вересень 2019).

За результатами документальної позапланової перевірки ТОВ «Євромінерал» податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ від 20.01.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 714 649 грн.;

№ від 20.01.2020, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 3 049 591 грн. та нарахований штраф у розмірі 1 524 795,50 грн.;

№ від 20.01.2020, яким застосовано штраф за порушення термінів реєстрації, складання податкових накладних на суму 63 276,96 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1.1 ст. 1 ПК України, Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996-ХIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у т.ч. договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у т.ч. у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.2 ст.198 цього Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у т.ч. інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд також зазначає, що відповідно до п.п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України, в редакції, яка діяла у період, що перевірявся, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність доказів сплати вартості товарів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.01.2020 № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 714 649,00 грн.

Як зазначив позивач, в Акті перевірки щодо правомірності формування від`ємного значення з податку на додану вартість не має фактів стосовно заниження або завищення податкових зобов`язань платника податків. Натомість є тільки неузгоджені висновки попередніх актів перевірок.

Так, податковим органом під час проведення перевірки застосовані дані по деклараціям з ПДВ за липень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2018 року та січень - серпень 2019 року, але, як зазначив позивач, спірні суми за наведені періоди є неузгодженими, отже, вони не можуть бути прийняті до уваги відповідачем як підстава для прийняття, у тому числі податкового повідомлення-рішення від 20.01.2020 № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 714 649,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що, з огляду на фактичні обставини справи, наведені доводи позивача є прийнятними, оскільки неузгодженість спірних сум за періодами, зокрема, підтверджується наступним.

За період жовтень 2018 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт від 15.01.2019 № 37/05-99-12-02/34850038 та прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.02.2019 № , яким зменшено розмір бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість на 28 933,00 грн. та нарахований штраф у розмірі 14 466,50 грн. Позивач з цього приводу вказав, що акт та рішення, прийняті на його підставі не оскаржувалися, штраф сплачено 14.03.2019 та відкориговано бюджетне відшкодування у декларації за травень 2019 на розраховану відповідачем суму.

За період листопад 2018 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт від 17.01.2019 № 26/05-99-44-03/14324054. На підставі акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2019, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 180 284,33 грн. Як зазначив позивач, з висновками акту перевірки та податковим повідомленням-рішенням позивач частково не погодився, сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 24 583,33 грн. була оскаржена у судовому порядку (справа № 200/7855/19-а).

За період грудень 2018 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт від 15.03.2019 № 257/05-99-12-02/34850038. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 17.04.2019, № від 17.04.2019, № від 17.04.2019, № від 17.04.2019. Як зазначив позивач, ТОВ «Євромінерал`частково не погодилося з висновками акту документальної позапланової невиїзної перевірки, а прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення № від 17.04.2019, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування на 319 923 грн., та нарахований штраф в сумі 159 961,50 грн., та № від 17.04.2019, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 50 779,00 грн. були оскаржені в адміністративному та судовому порядку (справа № 200/10039/19-а).

За період січень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт від 12.04.2019 № 374/05-99-12-02/34850038. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 13.05.2019, № від 13.05.2019. № від 13.05.2019. ТОВ «ЄВРОМІНЕРАЛ» частково не погодилося із висновками акту документальної позапланової невиїзної перевірки та прийнятими на підставі зазначеного акту податковими повідомленнями-рішеннями № від 13.05.2019, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування на 36 887 грн., та нарахований штраф в сумі 18 443,50 грн. та № від 13.05.2019, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 46 379 грн. Прийняті на підставі акту зазначеного акту податкові повідомлення-рішення були оскаржені спочатку в адміністративному та судовому порядку (справа 200/11930/19-а).

За період лютий 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 471/05-99-12-02/34850038 від 15.05.2019. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 07.06.2019 про встановлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування на 102 252 грн.; № від 07.06.2019 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 27 108 грн. (розмір зменшення) та штрафу 13 554 грн.; № від 07.06.2019 про встановлення відсутності реєстрації податкової накладної протягом граничного терміну на суму ПДВ 25 494,61 грн. та застосування штрафу - 12 747,31 грн. Прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку (справа № 200/9906/19-а).

За період березень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 129/05-99-12-02/34850038 від 20.05.2019. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 19.06.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 497 825,00 грн., яке було оскаржено в судовому порядку (справа № 200/11929/19-а).

За період квітень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 153/05-99-12-02/34850038 від 18.06.2019. На підставі висновків акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 497 825,00 грн., яке було оскаржено в судовому порядку (справа № 200/11931/19-а).

За період травень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 817/05-99-12-02/34850038 від 13.08.2019. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 10.09.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 53 307,00 грн., № від 10.09.2019, яким відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на 4234,00 грн. Прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення № було оскаржені в судовому порядку (справа № 200/1108/20-а).

За період червень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 182/05-99-12-02/34850038 від 06.08.2019. На підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 11.09.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 66230,00 грн., № від 11.09.2019, яким відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на 4234,00 грн. Прийняті на підставі акту податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку (справа № 200/1110/20-а).

За період липень 2019 року була проведена перевірка, за результатами якої складений акт № 8/05-99-12-02/34850038 від 09.09.2019. На підставі висновків акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 939 437,00 грн., яке було оскаржено в судовому порядку (справа № 200/1684/20-а).

За період серпень 2019 року була проведена перевірка за результатами якої було складено акт № 200/05-99-04-02/34850038. На підставі висновків акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.12.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1 516 787 грн., яке оскаржено в судовому порядку (справа № 200/1643/20-а).

Наведені вище обставини дозволяють зробити висновок про неузгодженість сум за зазначені періоди, отже, за таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення від № від 20.01.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 714 649 грн. є таким, що винесено протиправно та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 3 049 591 грн. та нарахований штраф у розмірі 1 524 795,50 грн.

Між ТОВ «Євромінерал» та ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІК» укладений Агентський договір від 01.04.2020 № 04-18/160, відповідно до умов якого ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІК» (агент за договором) виконує послуги щодо організації перевезень вантажів позивача по території Російської Федерації та митного союзу за плату і на визначених договором умовах. На підтвердження реальності господарської операції позивачем до перевірки були надані договір від 01.04.2020 № 04-18/160, заявку, звіт агента № 04/19-09-01 від 30.09.2019, рахунок на оплату послуг № 1083 від 04.10.2019, акт виконаних робіт, банківську виписку від 01.11.2019 про оплату, податкова накладна № 175 від 30.09.2019, на підставі якої сформовано податковий кредит на суму 17 571,89 грн. Зазначена обставина не є спірною.

Податковий орган вважає, що зазначена господарська операція не відбулась, оскільки не було надано документів, що підтверджують витрати позивача на доставку товару до кордону з Російською Федерацією.

З цього приводу слід вказати, що предметом господарської операції з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІК» було надання послуг, а не транспортні перевезення.

Крім того, позивачем на підтвердження перетину кордону вантажу надано вантажні митні декларації (т.1 а.с.248-253), які, між іншим, відповідач не вимагав до проведення перевірки та не досліджував в ході перевірки.

Також, між ТОВ «ЄВРОМІНЕРАЛ» (замовник) та ТОВ «Інженерно-будівельне підприємство «Альянс» (підрядник) 26.11.2017 було укладено договір підряду, відповідного до якого підрядник зобов`язується виконати роботи з ремонту автодороги загального користування в Костянтинівському районі Донецкої області, а замовник прийняти роботи та оплатити.

На підтвердження зазначеної господарської операції, крім вищезазначеного договору та додатків до нього, кошторису, дефектної відомості, надано платіжні доручення на оплату № 1721 від 03.07.17, № 2338 від 23.08.2017, № 2388 від 30.08.2017, № 2438 від 04.09.2017, № 2566 вд 14.09.2017, № 2687 від 26.09.2017, № 2705 від 27.09.2017, № 2749 від 29.09.2017, акти виконаних робот, податкові накладні № 1 від 04.09.2017 за серпень 2017 та № 2 від 14.09.2017 за вересень 2017.

Як вбачається з матеріалів перевірки, податковим органом встановлено, порушення п.198.5 ст.198 ПК України, а саме не здійснення позивачем нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операції зі списання дебіторської заборгованості, використаної в неоподаткованих операціях ТОВ «Євромінерал», всього на загальну суму ПДВ 195 037,22 грн. (в тому числі вересень 2019 року).

В бухгалтерському обліку операція відображена записами Дт 94 «Інші витрати операційної діяльності» - Кт 63 «Розрахунки з покупцями», Дт 94 «Інші витрати операційної діяльності Кт 64 «Розрахунки з податками та платежами, Дт 791 «Результат операційної діяльності Кт 944 «Сумнівні та безнадійні борги».

Також по господарським операціям з TOB «АКВА ПРО ТРЕЙД» сума ПДВ - 45,32 грн. щодо придбання питної води для працівників з ТОВ «КОРОБКА», сума ПДВ - 88,50 грн. щодо придбання гофрокоробки для відправки проб сировині на хіманаліз з ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ЛІС-С», сума ПДВ - 474,50 грн. щодо придбання канцелярій для персоналу позивача, ТОВ КИІВДНІПРО, сума ПДВ - 84,00 грн., щодо придбання ветоші для обслуговування власного автотранспорту, податковим органом також було встановлено порушення п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України.

А саме: податковим оганом зроблено висновок про не нарахування податкових зобов`язань, у зв`язку з використанням зазначених робіт/послуг в операціях, не пов`язаних з виробничим процесом, що призвело до заниження податкових зобов`язань, які підлягають відображенню по рядку 4.1 колонка «Б» Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 розділу II ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до п. 198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.189.1 ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до абз.1, абз.2 п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутностітакої-дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послугплатником податку.

В цьому випадку доводи позивача щодо невиконання підрядником ТОВ «Інженерно-будівельне підприємство «Альянс» умов договору в повному обсязі є прийнятними, оскільки акти виконаних робіт позивачем не підписані, тобто відсутні первинні документи на підтвердження виконання договору в повному обсязі, тому по вищезазначеній операції податкові накладні не були зареєстровані та суми податку на додану вартість не віднесені до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було зазначено, що по господарській операції з ТОВ «Інженерно-бідевельне підприємство «Альянс» не були визначені податкові зобов`язання, оскільки ремонт автодороги здійснювався для використання її у господарській діяльності позивача, а саме переміщення вантажів та продукції (глини) по території підприємства та за його межі, тобто використання у власній господарській діяльності.

Щодо придбання товарів та матеріалів у TOB «АКВА ПРО ТРЕЙД», ТОВ «КОРОБКА», ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ЛІС-С», ТОВ «КИІВДНІПРО» та подальше використання їх в господарській діяльності позивача.

Відповідно до ст.1 Закону № 996-ХІV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під мас здійсненні господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарські діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/абі реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу; і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а такої через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону № 996-ХІV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Слід зауважити, що податковим органом не наведено жодних належних та допустимих доказів в акті перевірки та в ході судового розгляду на підтвердження того, що вищезазначені господарські операції з ТОВ «Інженерно-будівельне підприємство «Альянс», TOB «АКВА ПРО ТРЕЙД», ТОВ «КОРОБКА», ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ЛІС-С», ТОВ «КИІВДНІПРО» не пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Відтак, податковий орган безпідставно застосував приписи п.198.5. ст.198 ПК України до вищезазначених господарських операцій, оскільки не довів, що придбані товари та послуги позивач не використав у власній господарській діяльності.

Що стосується списання неліквідної глини на загальну суму 104 118,96 грн. (кількість 701,314 т.).

Як вбачається з матеріалів справи, за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Євромінерал» згідно картки рахунку 947 «Нестачі і втрати від псування цінностей» проведено в лютому 2019 року списання неліквідної глини на загальну суму 104 118,96 грн. (кількість 701,314 т.). В бухгалтерському обліку операція відображена записами: Дт 947 «Нестачі і втрати від псування цінностей» - Кт 26 «Готова продукція»; Дт 791 «Результат операційної діяльності» - Кт 947 «Нестачі і втрати від псування цінностей».

Вказані обставини не є спірними та визнаються сторонами.

Згідно висновків податкового органу позивачем в порушення п.198.5 ст.198, п.201.1 ст. 201 ПК України не нараховано податкові зобов`язання, не складено податкові накладні і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, у встановлений ПК України термін, у зв`язку з використанням зазначених робіт/послуг в неоподаткованих операціях, що призвело до заниження податкових зобов`язань, які підлягають відображенню по рядку 4.1 колонка «Б» Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України за основною ставкою», всього в загальній сумі ПДВ 13 162,31 грн. База оподаткування склала 104 118,96 грн. (вартість витрат, які придбавались з ПДВ у складі знищеної готової продукції) х 20%.

Разом з тим, списання неліквідної глини передбачено виробничим процесом розробки Центрального родовища вогнетривких та тугоплавких глини, відповідним робочим проектом та підтверджується службовими записками, актами контрольного перезважуванням, витягом з журналу вивезення неліквідної глини (т.2, а.с.304-314).

Тобто до набуття статусу «товару» видобута корисна копалина має норми звичайних втрат.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що податковий орган необґрунтовано визначив операцію зі списання неліквідної глини, як використання товару виготовленого з податком на додану вартість в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, та нарахував суму податкового зобов`язання з ПДВ на весь обсяг списаної глини в розмірі 20 823,79 грн.

Щодо завищення податкового кредиту на суму 2 120 899,57 грн. (вересень 2019 року) за рахунок взаємовідносин з: TOB «НОРС БІЗНЕС ГРУП», ТОВ «ОПТИМУМ ТРАНС», ДЕРЖАВНЕ РЕГІОНАЛЬНЕ ГЕОЛОГІЧНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДОНЕНЬКГЕОЛОГІЯ", ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІКТОРІЯ ЛОДЖИСТІК», МІНІСТЕРСТВА ЕНЕРГЕТИКИ ТА ЗАХИСТУ ДОВКІЛЛЯ УКРАЇНИ, ТОВ «СПЕНЕНЕРГОКОМПЛЕКС», ТОВ «СПЕКТРАН», ТОВ «РКС- ТЕЛЕМАТИКА», ТОВ «БИТХІМ», АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», ФІЛІЯ «ЄДИНИЙ РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ЗАЛІЗНИЧНИХ ПЕРЕВЕЗЕНЬ».

Як вбачається з матеріалів перевірки, підставою для висновку податкового органу про завищення податкового кредиту по операціях з наведеними контрагентами стали помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, по яких визначення номенклатури як «залізничні послуги» у кількості 1, од.виміру «грн», не відповідає умовам та заважає ідентифікувати усі послуги, за які здійснено розрахунки податкового кредиту на суму 2 120 899,57 грн.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Слід зазначити, що податкові накладні по господарським операціям з вищезазначеними контрагентами були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що також не є спірним.

При цьому, ті недоліки складання податкових накладних, на які вказує податковий орган, не стали підставою для зупинення їх реєстрації.

Відтак, ГУ ДПС у Донецькій області помилково, в порушення приписів 201.10 ст.201 ПК України зменшив позивачу податковий кредит з підстав помилок в податкових накладних, які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань.

Крім того, як вбачається Акту перевірки, підставою для зменшення податкового кредиту по господарським операціям з TOB «НОРС БІЗНЕС ГРУП» стало відсутність документів на перевезення навантажених вагонів Перевізника та/або Експедитора, витрат за перевезення у порожньому стані вагонів Перевізника та/або Експедитора, використання вагонів Перевізника та/або Експедитора у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки. Також відсутні заявки на надання послуг, підтвердження надання інших послуг, проведення консультаційно-довідкового обслуговування, надання інформаційних послуг, Протоколів погодження договірної ціни, звітів Експедитора про виконання заявок, отримання інших витрат.

Так, позивачем укладено договір транспортного експедирування від 15.02.2018 № 1600/63 з ТОВ «НОРС БІЗНЕС ГРУП» (експедитор). Предметом договору є зобов`язання експедитора надавати транспортно-експедиторські послуги за винагороду (плату) і за рахунок клієнта, та зобов`язання клієнта сплатити встановлену цим договором плату.

Згідно з пунктом 3.5 договору, факт виконання робіт (надання послуг) підтверджується Актом про фактично надані послуги, що надаються експедитором.

Згідно ст. 1 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі - Закон № 1955-1V), транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Статтею 9 Закону № 1955-1V визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучатися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути, крім інших документів, накладна СМГС.

Надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

На підтвердження витрат на транспортування позивачем було надано: договір транспортного експедирування від 15.02.2018 № 1600/63, додаткові угоди до вказаного договору, заявки, акти наданих послуг, звіти експедитора, залізничні накладні, податкові накладні, а також банківські виписки по оплаті транспортно-експедиторських послуг (т.1 а.с.141-177, т.2 а.с.1-210).

Надані транспортні документи - залізничні накладні, акти надання послуг підтверджують факт перевезення вантажу (глина), шляхом проходження вантажу від пункту відправлення до пункту призначення та підтверджують факт надання транспортно- експедиторських послуг за договором транспортного експедирування від 15.02.2018 № 1600/63. Вказані документи містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам Закону № 996-XIV, тобто є первинними документами у розумінні цього Закону.

Щодо відсутності документів: заявки на надання послуг, проведення консультаційно-довідкового обслуговування, надання інформаційних послуг, Протоколів погодження договірної ціни, звітів експедитора про виконання заявок місцевий суд правильно встановив та зазначив, що такі документи не є первинними, тому їх відсутність не може бути підставою для визнання господарської операції такої, що не відбулась.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає висновки податкового органу в цій частини також помилковими.

Аналогічні порушення були встановлені податковим органом по господарським правовідносинам з ТОВ «ОПТИМУМ ТРАНС», а саме відсутні документів, наявність яких передбачено умовами Договору, що підтверджують фактичне отримання послуг, отримання інших витрат, що унеможливлює встановити використання послуг у господарській діяльності.

Позивачем укладено договір транспортного експедирування від 08.02.2016 № 22-МСПНТ з ТОВ «ОПТИМУМ ТРАНС» (експедитор).

Предметом договору є зобов`язання експедитора надавати транспортно-експедиторські послуги за винагороду (плату) і за рахунок клієнта, та зобов`язання клієнта сплатні встановлену цим договором плату.

На підтвердження витрат на транспортування вантажу по території України та міжнародному морському сполученні до матеріалів справи надані: договір транспортної експедирування від 08.02.2016 № 22-МСПНТ, додаткові угоди до вказаного договор; заявки, акти наданих послуг, звіти експедитора, залізничні накладні, документи зберігання вантажу в порту, документи щодо прийняття вантажу до перевезення на морському суди накопичувальні відомості, а також платіжні доручення по оплаті транспортне експедиторських послуг (т.1 а.с.82-107). Вказані документи містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам Закону № 996-XIV, тобто є первинними документами у розумінні цього Закону.

Надані транспортні документи, а саме залізничні накладні, документи на морські перевезення, акти надання послуг засвідчують факт перевезення вантажу (глина), шляхи проходження вантажу від пункту відправлення до пункту призначення та підтверджують факт надання транспортно-експедиторських послуг за договором транспортного експедирування від 08.02.2016 № 22-МСПНТ.

При цьому, оформлення документів мовою міжнародного сполучення, прямо передбачено приписами ст.9 Закону № 1955-ІV. Зазначені документи підтверджують реальність здійснення господарської операції та шлях прямування вантажу.

З огляду на вищезазначене, в цій частині місцевий також правильного висновку про відсутність підстав у ГУ ДПС у Донецькій області на зменшення податкового кредиту по господарський операції між позивачем та ТОВ «ОПТИМУМ ТРАНС».

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 20.01.2020, яким застосовано штраф за порушення термінів реєстрації, складання податкових накладних у сумі 63 276,96 грн.

Як вбачається з матеріалів перевірки, ТОВ «ЄВРОМІНЕРАЛ» занижені (не нараховані) податкові зобов`язання з вартості товарів, робіт/послуг, використання яких в господарській діяльності/оподаткованих операціях не доведено, а саме з: ТОВ «АКВА ПРО ТРЕЙД» - вода, ПДВ 45,32 грн.; ТОВ «КОРОБКА» - пакети, ПДВ 88,5 грн.; ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ЛІС-С»-канцтовари, ПДВ 474,55 грн.; ТОВ «КИЇВДНІПРО» - ганчір`я, ПДВ 84 грн.; зі списання неліквідної глини, ПДВ 20 823,79 грн.; списання дебіторської заборгованості ТОВ «ІБД «АЛЬЯНС», ПДВ 105 037,22 грн.

В результаті встановлення ГУ ДПС у Донецькій області наведених порушень, винесене податкове-повідомлення рішення, яким нараховані штрафні санкції за порушення термінів реєстрації, складання податкових накладних розмірі у сумі 63 276,96 грн. (50% від 126 553,38 грн.).

Відповідно до п.120-1.1 ст.120 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема:

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як вже зазначалось судом раніше, податковим органом не наведено доводів та не надано доказів на підтвердження того, що товари та матеріали, придбані по вищезазначеним господарським операціям, не пов`язані з господарською діяльністю позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що застосування штрафних санкцій є безпідставним.

Як встановлено судами, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ по укладеним договорам позивачем надані відповідні документи бухгалтерського та податкового обліку.

При цьому, відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник.

Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Податковим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи наведене та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх рішень. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, тому оскаржуємі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Посилання представника ГУ ДПС у Донецькій області на певну практику Верховного Суду, яка не переконання апелянта, повинна бути врахована при вирішенні цієї справи (постанови від 31.03.2020 № 824/434/15-а, від 17.03.2020 № 820/5934/15, від 29.05.2020 № 826/27811/15), колегія суддів не бере до уваги, оскільки правовідносини та фактичні обставини у наведених справах не є аналогічними тим, що розглядаються у даній справі.

Інщі доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 200/3015/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення 15 вересня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко