Справа № 120/4173/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 120/4173/19-а

14 вересня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року відмовлено відповідачу в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, визнано неповажними причини пропуску строку, встановленого для оскарження рішення у даній справі, та залишено апеляційну скаргу ГУ ДПС у Вінницькій області без руху. При цьому, апелянту запропоновано не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виконати вимоги цієї ухвали та вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог вказаної ухвали 02.09.2020 до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт мотивує тим, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом. Також вказує, що під час дії карантину строк на апеляційне оскарження продовжується на час дії карантину.

Надаючи оцінку доводам апелянта, суд враховує, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

В розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши клопотання скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 прийнято у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача. Рішення суду в повному обсязі складено 17.02.2020.

Апеляційну скаргу відповідачем вперше подано 19.03.2020 року, проте ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 року її залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

В подальшому, у зв`язку з тим, що кошти на казначейському рахунку Головного управління ДПС у Вінницькій області були відсутні, відповідачем подавалось клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 17.06.2020 повернуто апеляційну скаргу скаржнику.

Повторно апеляційну скаргу подано 05.08.2020 року, тобто з пропуском строку визначеного ст. 295 КАС України.

При цьому, суд зазначає, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке надійшло на адресу суду 02.09.2020 року, наведені аналогічні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які вже розглянуті судом і вирішені ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 02.08.2020.

Щодо доводів відповідача про те, що під час дії карантину строк на апеляційне оскарження продовжується на час дії карантину суд зазначає, що скаржник звертався з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у березні 2020 року до набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності з 02.04.2020 року, а отже вже використав право на оскарження рішення суду першої інстанції внаслідок чого судом прийнято відповідне рішення.

Таким чином, скаржник скористався правом на оскарження рішення суду першої інстанції, а судом прийнято відповідне рішення за наслідками розгляду такої апеляційної скарги, а тому, посилання скаржника на продовження строку для апеляційного оскарження є необґрунтованим.

Посилаючись на запровадження карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідач не вказав які саме карантинні заходи та за яких обставин слугували підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що свідчить про недобросовісне користування відповідачем своїми правами.

Разом з тим суд зазначає, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, вказані у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними та відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.