Справа № 761/12277/20
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/241/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійним вимог щодо предмета спору, інспектор 1 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції в м. Києві капрал поліції Головко Роман Юрійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Департамент патрульної поліції (надалі по тексту - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійним вимог щодо предмета спору, інспектор 1 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції в м. Києві капрал поліції Головко Роман Юрійович, в якому просив суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 7 роти 1-го батальйону Головко Р.Ю. EAК № 2437495 від 24.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що третя особа Головко Р.Ю. виніс щодо позивача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення вимог п.8.7.3.г, а саме за проїзд на жовтий сигнал світлофора автомобілем під керуванням позивача. Між тим, ракурс, з якого відбувався відеозапис такого порушення з позаду їдучого автомобіля патрульної поліції суттєво відрізнявся від місця, з якого бачив сигнали світлофора у той час позивач. Позивач не бачив жовтого сигналу світлофора і не міг заходів гальмування, оскільки в цей час проїзжав над ним. Їхав з допустимою швидкістю руху по місту.

У відзиві на позовну заяву відповідача від 24.07.2020 року зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначено, що під час несення служби 24.04.2020 року екіпажем патрульної поліції було зафіксовано порушення п.8.7.3.г ПДР України водієм ОСОБА_1 , а саме про те, що водій транспортного засобу марки «TOYOTA» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись о 21 год. 11 хв. в м.Києві по булв.Т.Шевченка, 30, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, порушивши вимог п.8.7.3 (г) ПДР України, за що передбачаена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Вчинення вказаного порушення підтверджується записом відеокамери з патрульного автомобіля.

Ухвалою суду від 13.05.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Протокольною ухвалою суду від 11.09.2020 року до матеріалів справи долучено відзив відповідача на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд його задовольнити, зазначивши, що іхав з дозволеною швидкістю, але не міг вжити заходів екстренного гальмування, оскільки це б призвело до створення аварійної ситуації.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, але від відповідача до суду надійшов відзив.

На підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши додані до матеріалів справи та відеозапис обставин вчинення порушення, встановивши обставини справи та оцінивши відповідні їм докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

За ч.1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 24.04.2020 року о 21 год. 11 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Києві по булв.Т.Шевченка, 30, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, порушивши вимог п.8.7.3 (г) ПДР України

Згідно з п.8.7.3.г ПДР України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У зв`язку з чим, інспектором Головко Р.Ю. було винесено постанову від 24.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі - 425 грн., відповідно до санкції статті (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність серед іншого за порушення правил проїзду перехрестя та проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що інспектором не було надано доказів вчинення ним порушення, а при наближенні до світлофора позивач його жовтого кольору не бачив та не міг бачити, оскільки в цей час проїджав під ним і через дах автомобіля нічого не видно.

В той же час, в судовому засіданні позивач додатково зазначив, що він не міг вжити заходів гальмування, оскільки це б призвело до створення аварійної ситуації і загрожувало безпеці дорожнього руху.

Між тим, суд вважає вказані доводи позивача помилковими і такими, що не відповідають наявним доказам з огляду на наступне.

Так, у відповідності до змісту вимог ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

Зокрема, факт вчинення позивачем правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме порушення вимог п.8.7.3.г ПДР 24.04.2020 року підтверджується дослідженим в суді відеозаписом порушення, наданим відповідачем разом з відзивом.

Зокрема, у ньому міститься обставини відео, що автомобіль під керуванням позивача проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора в той час коли водій ОСОБА_1 повинен був би бачити такий колір світлофора, оскільки останній був в зоні його огляду, і про це на світлофорі був попереджувальний миготливий зелений сигнал.

В той же час, як пояснив сам позивач, то він їхав саме із дозволеною швидкість руху, а тому міг би зупинити керований ним транспортний засіб, що виключає застосування до спірної ситуації вимог п.8.11 ПДР.

Відтак, суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування до вказаної події вимог п.8.11 ПДР, оскільки він як водій зобов`язаний був слідкувати за дорожньою обстановкою та вчасно реагувати на її зміну і за матеріалами справи (відеозапис з патрульного автомобіля) був спроможний зупинити автомобіль до під`їзду до перехрестя, розпочавши гальмування ще під час миготливого зеленого сигналу світлофору, як це зробили інші водії в цей час.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, суд приймає за належний і допустимий доказ винуватості позивача у вчиненні вказаного правопорушення - наданий відеозапис з патрульного автомобіля. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що саме вказаний відеозапис був пред`явлений йому для огляду одразу після зупинки і складання постанови.

При цьому, відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, суд не вбачає підстав для скасування постанови відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення в частині проїзду світлофору на заборонений жовтий сигнал, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 38, 122, 234-2, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 283, 284 КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійним вимог щодо предмета спору, інспектор 1 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції в м. Києві капрал поліції Головко Роман Юрійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2437495 у справі про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2020 року за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2020 року