Справа № 420/2699/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2699/20
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря Стефанцевої Ю.П.

представника відповідача Козенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації,-

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.08.2017 року включно;

- стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за відповідний період у сумі 61 442,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова Військової частини нарахувати та виплати йому індексацію грошового забезпечення за вказаний період є незаконною та порушує його права, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.08.2017 року та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити належні кошти.

Відмовляючи у визнанні протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, суд першої інстанції послався на дані картки особового рахунку, згідно яких у грудні 2015року позивачеві виплачено відповідні грошові кошти.

В частині стягнення індексації грошового забезпечення у встановленому позивачем розмірі суд першої інстанції також відмовив, посилаючись на відсутність компетенції з визначення розміру несплачених грошових коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив, що матеріали справи не містять картки особового рахунку позивача. Вважає, що виплачена йому у грудні 2015 року індексація грошового забезпечення розрахована відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства. Зауважив, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком з 01.12.2015 року по 30.08.2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина просила залишити судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 в період з 28.01.2013 року по 30.08.2017 року проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командувача Генерального штабу Головнокомандувача Сил Збройних Сил України від 17.08.2017 року №339 його звільнено з військової служби у запас.

13 січня 2020 року позивач звернувся до командира Військової частини із заявою, в якій, в тому числі, просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 30 серпня 2017 року.

Листом від 11 лютого 2020 року вих. №469 Військова частина відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, посилаючись на лист Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, згідно якого індексація грошового забезпечення військовослужбовцям не нараховується до окремого роз`яснення.

Законність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у визначений в позовній заяві період є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

У пункті 11 Порядку №1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Ознайомившись із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що останні фактично ґрунтуються на невірному обранні судом способу обрахунку належної позивачеві індексації грошового забезпечення.

Разом з цим, зі змісту судового рішення вбачається, що останнє не встановлює жодного порядку обрахунку належної позивачеві виплати та стосується лише права на отримання таких коштів.

При цьому судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачеві у визнанні протиправними дій Військової частини щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, оскільки згідно наявній у справі картки особового рахунку, військовослужбовцю виплачувались відповідні грошові кошти (а.с.29).

Що стосується доводів апелянта з приводу вірності обраного відповідачем методу визначення розміру виплаченої позивачеві у грудні 2015 року індексації грошового забезпечення, судова колегія зазначає, що позовна заява не містить жодних вимог з відповідного питання, ці доводи правомірно не досліджувались судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Також судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення індексації грошового забезпечення у визначеній позивачем сумі в розмірі 61 442,57 грн., оскільки повноваження з обрахунку таких виплат належать виключно суб`єкту владних повноважень.

На думку судової колегії, предмет спору у даній справі фактично стосується права позивача на отримання індексації грошового забезпечення за певний період, водночас питання, пов`язанні з обрахунком її розміру, мають вирішуватись вже після нарахування таких коштів та у випадку наявності відповідного спору.

Інші наведені апелянтом доводи не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування чи зміни.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи, що вказана справа належить до категорії незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.
Повне судове рішення складено 11.09.2020 року.