Справа № 500/775/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/775/20 пров. № А/857/5718/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року (прийняте у м. Тернополі суддею Баб`юком П.М. за правилами спрощеного позовного провадження; дата складення рішення у повному обсязі не зазначена) в адміністративній справі № 500/775/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС у Тернопільській області) про сплату боргу (недоїмки) від 04 березня 2020 року № Ф-9314-54.

Позов обґрунтовано тим, що вимога про сплату боргу є протиправною, оскільки позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку, разом з тим є пенсіонером та отримує пенсію за віком, а тому на підставі статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати єдиного внеску. Вказує, що звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік подала помилково, про що зверталась до контролюючого органу з метою проведення документальної звірки сум нарахованих за платежем єдиного внеску.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Тернопільській області, вважаючи, що висновок суду про задоволення позовних вимог не повністю відповідає фактичним обставинам справи, а тому просило скасувати оскаржуване рішення та винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач, яка є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування. та пенсіонером за віком, самостійно визначила суму нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік, а згідно норм податкового законодавства грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню. Звертає увагу на те, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник. На підставі поданого звіту про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів відповідачем сформовано оскаржувану вимогу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є безпідставна і не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, а також отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 2013 року.

13 лютого 2020 року позивач подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, форма Д5 (річна), у якому визначила до сплати 11 016,72 грн єдиного соціального внеску.

На підставі вказаного ГУ ДПС у Тернопільській області 04 березня 2020 року винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9314-54, якою повідомило ОСОБА_1 про те, що станом на 29 лютого 2020 року за нею обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 11 016,72 грн, яку ГУ ДПС у Тернопільській області вимагає сплатити.

Вважаючи помилково поданими суми у звіті по ЄСВ за 2019 рік, позивач, до винесення оскаржуваної вимоги, зверталась до контролюючого органу з метою проведення документальної звірки сум нарахованих за платежем єдиного внеску.

За результатами звернення відповідачем відмовлено в анулюванні самостійно задекларованих сум єдиного внеску.

Вважаючи вимогу сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував це тим, що у позивача відсутній обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки така є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, та одночасно пенсіонером за віком і договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

З матеріалів справи видно, що предметом спору у цій справі є оцінка правомірності вимоги про сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ), направленої на адресу позивача, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримує пенсійні виплати по віку, проте за 2019 рік подала звіт, у якому самостійно визначала обов`язок зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI містить застереження, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, від сплати за себе єдиного внеску звільняються особи, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Водночас такі особи можуть бути платниками ЄСВ лише за їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Встановлено, що позивач отримує пенсію за віком і така обставина не спростовується відповідачем. А отже, позивач підпадає під дію частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI, якою звільняється від сплати за себе єдиного внеску, і лише могла б бути платником такого внеску виключно за умови її добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.

Таким чином, добровільна сплата єдиного внеску здійснюється за умови укладення такою особою з органом доходів і зборів договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого за приписами статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів наявність укладеного договору з позивачем про добровільну участь її у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані обставини виключають необхідність сплати позивачем єдиного внеску.

Щодо доводів апеляційної скарги про подання позивачем самостійно звіту про суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, то як вказала позивач, такий подала помилково, і з цього приводу зверталась до контролюючого органу з метою проведення документальної звірки сум нарахованих за платежем єдиного внеску. На таке звернення відповідач вказав, що у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата такого здійснюється на загальних підставах і для його анулювання відсутні підстави.

Також апелянт покликається на положення пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України), згідно яких не підлягає оскарженню грошове зобов`язання самостійно визначене платником податків.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача необґрунтованими з врахуванням того, що подання особою звітів не свідчить про її добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування і як наслідок, не свідчить про наявність обов`язку зі сплати ЄСВ. Необхідно вказати, що добровільна участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування - це можливість забезпечити страховий стаж та створити умови для збільшення розміру майбутньої пенсії. Якщо особа у певні періоди не сплачувала страхові внески, то єдиною можливістю для включення цих періодів до страхового стажу є добровільна сплата таких внесків.

Також колегія суддів звертає увагу, що вимога у цій справі сформована відповідно до приписів статті 25 Закону № 2464-VI, якою вимагається сплатити недоїмку з ЄСВ.

Так, відповідно до частин другої - четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпунктів 14.1.153 і 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, податкова вимога і вимога про сплату недоїмки з ЄСВ не є тотожними документами, підстави їх формування є різними.

Крім того, відповідно до пункту 1.3 статті 1 ПК України цей Кодекс не регулює, зокрема, питання погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій. Тобто спеціальним законом у цих правовідносинах є саме Закон № 2464-VI.

Подання позивачем звітів фізичної особи-підприємця не є самостійним визначенням грошових зобов`язань в розумінні пункту 57.1 статті 57 ПК України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, які за правилами пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню.

Отже, з фактом подання звіту з ЄСВ в особи не виникає обов`язок здійснювати його сплату.

Вказане відповідає правовій позиці Верховного Суду, висловленій у постановах: від 11 лютого 2020 р. у справі № 240/4809/19, від 4 вересня 2019 р. у справі № 806/1503/16, від 5 листопада 2018 р. № 806/2169/16.

Враховуючи, що за встановленими у справі обставинами між позивачем і відповідачем не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що вказує про відсутність обов`язку зі сплати ЄСВ, а помилкова подача позивачем звітів за 2019 рік не свідчить про її добровільну участь у системі страхування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що винесена відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9314-54 від 04 березня 2020 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року в адміністративній справі № 500/775/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
В. В. Святецький
Постанова у повному обсязі складена 15 вересня 2020 року.