Справа № 640/2975/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2975/19 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Національного комплексу «Експоцентр України» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Національний комплекс «Експоцентр України» (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2017 року №.

Позов мотивований тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення строку сплати податку на додану вартість за період 2012 - 2014 роки прийнято відповідачем із порушенням строків застосування штрафних санкцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.09.2017 року №.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також відповідачем подано клопотання про зміну сторони правонаступником, а саме, апелянт просить замінити Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Проаналізувавши положення постанов Кабінету Міністрів України № 227 від 06.03.2019, № 537 від 19.06.2019, розпорядження Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019, наказу Державної податкової служби України № 14 від 12.07.2019, керуючись ст. 52 КАС України, колегія суддів вважає клопотання відповідача таким, що підлягає задоволенню. З огляду на що, слід замінити сторону відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) з податку на додану вартість НК «Експоцентр України» за період з 2012 р.- 2014 р.

За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено Акт перевірки від 14.09.2017 року № 7575/26-15-12-06 (надалі - Акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення п. 50.1 ст. 50, п. 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України позивачем граничних термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 2012 р. - 2014 р.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.09.2017 року №, яким застосування штрафу за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 754003,35 грн.

Спірним питанням в межах справи є обґрунтованість застосування відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених зобов`язань

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз.1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

В акті перевірки зазначено, що позивачем самостійно визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість за період з серпня 2012 р. - серпень 2014 р. та за податковим повідомлення-рішення від 26.09.2012 р. №20711520.

Згідно п.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

З розрахунку штрафної санкції до оскаржуваного податкового повідомлення- рішення судом встановлено, що ГУ ДФС у м. Києві зазначило дати податкових декларацій з ПДВ з серпня 2012 по серпень 2014, дати фактичної сплати податкових зобов`язань по цих деклараціях з вересня 2016 року по серпень 2017 року і зазначило про кількість календарних днів порушення граничних днів сплати.

Проте, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ, вийшов за межі строку давності для застосування штрафів контролюючим органом - 1095 днів, що свідчить про недотримання відповідачем вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 28.09.2017 № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату податку на додану вартість прийнято за межами застосування строків давності, що обумовлює визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.05.2018 у справі № 820/3544/17, в постанові від 05.06.2018 у справі № 824/760/17-а, в постанові від 02.10.2018 у справі № 820/3543/17.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги податкового органу є неприйнятними, а висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: