Справа № 803/1898/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 803/1898/13-а пров. № А/857/3934/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Максимчук Ю.В.,

за участю представника відповідача Михалік М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, прийняте суддею Дмитрук В.В. у місті Луцьку у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (надалі ТзОВ "Агротехніка", позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.05.2013 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 938 516 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 469 258 грн. та № від 16.07.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 65 876 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 21.05.2013 року та № від 16.07.2013 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2014 року скасовано та прийнято нову, якою позов ТзОВ "Агротехніка" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21 травня 2013 року в частині зменшення заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2013 року в сумі 938390 гривень основного платежу та 469195 гривень - штрафні (фінансові) санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16 липня 2013 року. У решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року в даній справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

При новому розгляді постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № від 21 травня 2013 року в частині зменшення заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2013 року в сумі 136 344 (сто тридцять шість тисяч триста сорок чотири) гривні основного платежу та 68 172 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят дві) гривні - штрафні (фінансові) санкції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов суд виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно подала ТзОВ "Агротехніка" податкову накладну з ПДВ на суму 867 3921, 18 грн. на поставку насіння соняшника, так як дана операція звільнена від оподаткування, що підтверджується й подальшим поданням зазначеною особою уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ за вересень та жовтень 2012 року, якими було знято суми ПДВ з податкового зобов`язання та податкового кредиту.

Отже, вказана обставина свідчить про неправомірне та безпідставне включення ТзОВ "Агротехніка" до складу податкового кредиту за січень 2013 року суми ПДВ у розмірі 867 921 грн.18 коп.

Підтверджено, також безпідставне включення позивачем до податкового кредиту січня 2013 року розрахунок коригування до податкової накладної, виписаної ТзОВ "Метал Холдінг Львів". Це коригування помилково проведено в сторону збільшення, чим завищено податковий кредит у звітному періоді на 126 грн.07 коп., що не оспорюється позивачем.

Виходячи з аналізу законодавства, суд прийшов до висновку, що віднесення TзOB "Агротехніка" сум податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Євромаш" до складу податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, можливо лише при фактичному здійсненні і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставки товару відбулися, товар використано в межах господарської діяльності TзOB "Агротехніка" (договір купівлі-продажу, специфікації до договору, видаткові і податкові накладні, розрахунок).

З матеріалів справи вбачається, що розбіжності у податковій звітності ТзОВ "Агротехніка" та ПП "Євромаш" виникли саме через те, що останнє не задекларувало у своїй податковій звітності за січень 2013 року податкові зобов`язання по взаємовідносинах із ТзОВ.

Разом з тим, закон не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету.

ПП "Євромаш" на час спірних правовідносин було зареєстроване в ЄДРЮОФОП. Договір не визнавався недійсним. ПП було платником ПДВ.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу на те, що судом не взято до уваги, що згідно інформаційних баз даних встановлено, що стан платника ПП "Євромаш" до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням з січня 2012 року. Останнє не подає до податкового органу звітності з податку ПДВ , у зв`язку з чим 16.11.2012 року йому анульовано свідоцтво платника ПДВ, тому ТзОВ "Агротехніка" безпідставно сформувало по даному постачальнику у січні 2013 року податковий кредит в сумі 136 344 грн.

Маються покликання на судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду.

Вказує, що не доведено реального здійснення операцій з придбання товару.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що в період з 09.04.2013 року по 17.04.2013 року працівниками Луцької ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Агротехніка" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за січень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №2527/15.3/21750952 від 24.04.2013 року.

Актом перевірки не підтверджено відображеного товариством у декларації за січень 2013 року (із врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх.№ від 25.03.2013) бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку в сумі 938 516 грн., а також констатовано вчинення TзOB "Агротехніка" порушень п.198.6 ст.198, п. 201.6 ст. 201 та абзацу «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого:

- завищено суму податкового кредиту за січень 2013 року на 1 004 392 грн., що призвело до заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту відповідного звітного періоду на 1 004 392грн.;

- завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2013 року на 938 516 грн.

З акту перевірки вбачається, що безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами ФОП ОСОБА_1 та ПП "Євромаш".

В ході перевірки встановлено, що TзOB "Агротехніка" до податкового кредиту січня 2013 року включило контрагента ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 5 207 527 грн.06 коп., в т.ч. ПДВ - 867 921 грн. 18 коп. по податкових накладних виписаних: у вересні 2012 року в т.ч. ПДВ - 686 487грн.67коп., у жовтні 2012 року в т.ч. ПДВ - 181 433 грн. 50 коп.

Контрагентом у зазначених періодах було поставлено на TзOB соняшник, який використовується для виробництва олії соняшникової та пелетів з лузги соняшника.

Проте, вищевказані податкові накладні січня 2013 року виписані у вересні 2012 року на загальну суму 686 487 грн. 67 коп. були попередньо включені до податкового кредиту вересня 2012 року та поданим уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у листопаді 2012 року самостійно зняті платником з податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Також встановлено, що вищевказані податкові накладні січня 2013 року виписані у жовтні 2012 року на загальну суму 181 433 грн. 50 коп. були попередньо включені до податкового кредиту жовтня 2012 року та поданим уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у листопаді 2012 року самостійно зняті платником з податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Крім цього, згідно системи "Автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" встановлено, що у TзOB "Агротехніка" з контрагентом ФОП ОСОБА_1 наявні розбіжності по завищенню податкового кредиту у вересні 2012 року на загальну суму 686 487 грн. 68 коп. та у жовтні 2012 року на загальну суму 181 433 грн. 50 коп. Вказані розбіжності виникли у зв`язку із тим, що контрагентом ФОП ОСОБА_1 суми податкових зобов`язань за вересень 2012 року в розмірі 686 487 грн. 68 коп. та за жовтень 2012 року в розмірі 181 433 грн. 50 коп. самостійно зняті у відповідних періодах.

Враховуючи вищевикладене, Луцька ОДПІ дійшла висновку, що TзOB "Агротехніка" у січні 2013 року не мало права на податковий кредит сформований по контрагенту ФОП ОСОБА_1 на загальну суму із вересня та жовтня 2012 року, що складає 867 921 грн. 18 коп.

Перевіркою встановлено, що до податкового кредиту січня 2013 року включено контрагента ПП "Євромаш" на загальну суму податкового кредиту - 136 344 грн. 11 коп. За результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності TзOB , а саме: завищення податкового кредиту по контрагенту ПП "Євромаш" за січень 2013 року в сумі 136 344 грн. 11 коп.

Розбіжність виникла у зв`язку з тим, що ПП "Євромаш" не задекларовано суму податкових зобов`язань в розмірі 136 344 грн. 11 коп. у податковій декларації з податку на додану вартість у відповідному звітному періоді. Також встановлено, що платник розпочинаючи із січня 2012 року не подає звітності з податку на додану вартість та станом на 16.11.2012 свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано, у зв`язку із неподанням декларацій з податку на додану вартість. Стан ПП "Євромаш" - «8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Відтак, контролюючим органом зроблено висновок, що позивач у січні 2013 року не мало права на податковий кредит сформований по контрагенту ПП "Євромаш" на загальну суму 136 344 грн.11 коп.

Також, Луцькою ОДПІ в акті перевірки встановлено, що товариством до податкового кредиту січня 2013 року включено розрахунок коригування по ТзОВ "Метал Холдинг Львів" №150 від 05.12.2012 до податкової накладної №967 від 23.11.2012 на суму 630 грн. 38 коп. та ПДВ в сумі 126 грн. 07 коп. у зв`язку з поверненням коштів за поставку товару, однак платником помилково дане коригування в податковому кредиті січня 2013 року відображено у сторону збільшення податкового кредиту на суму 126 грн. 07 коп. замість зменшення.

На підставі акту перевірки, Луцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення рішення № від 21.05.2013, відповідно до якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на 938 516 грн. та застосовано штрафні-фінансові санкції в розмірі 469 258 грн. та № від 21.05.2013, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 506 588грн.

23 травня 2013 року товариством, на вищезазначені податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ, подано скаргу до ДПС у Волинській області.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Волинській області №728/10/10.2-06 від 11.07.2013 року "Про результати розгляду первинної скарги", скарга позивача була задоволена частково, а саме: податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 21.05.2013 № про зменшення заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2013 року на 938 516 грн. і застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 469 258 грн. залишено без змін; податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 21.05.2013 року № про визначення грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 1 506 588грн. скасовано повністю та прийнято нове податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2013 року, яким TзOB "Агротехніка" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 65 876 грн.

26 липня 2013 року позивачем до Міністерства доходів і зборів України було подано повторну скаргу, проте, рішенням Міндоходів від 15.08.2013 року №9022/6/99-99-10-01-15 "Про результати розгляду скарги" скарга товариства залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає ПК України.

Так, підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до пункту 189.1. статті 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Якщо у подальшому такі товари/послуги, основні виробничі засоби фактично використовуються в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні виробничі засоби вважаються проданими у податковому періоді, на який припадає таке використання, у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, основними виробничими засобами.

Згідно п. 15 підрозділу 2 розділу XX ПК України, тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

Операції з вивезення в митному режимі експорту зернових та технічних культур, зазначених в абзаці першому цього пункту, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Наведені норми законодавства регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, виходячи з меж апеляційної скарги, апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині висновків про неправомірне та безпідставне включення ТзОВ "Агротехніка" до складу податкового кредиту за січень 2013 року суми ПДВ у розмірі 867 921 грн. 18 коп. по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 та розрахунок коригування до податкової накладної №967 від 23 листопада 2012 року, виписаної ТзОВ "Метал Холдінг Львів" в сторону зменшення податку на додану вартість на 126 гривень 07 копійок у зв`язку з поверненням коштів на поставку товару.

Щодо включення до податкового кредиту січня 2013 року ПДВ за податковими накладними, виписаними продавцем - ПП "Євромаш", суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996-XIV), визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за умови наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені нормами чинного законодавства.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону № 996-XIV встановлено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналізуючи вищевказані норми, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Відтак, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що віднесення TзOB "Агротехніка" сум податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Євромаш" до складу податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, можливо лише при фактичному здійсненні і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій (зміну активів), яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що 30.01.1997 року ТзОВ " Агротехніка" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №152375.

Згідно довідки Головного управління статистики у Волинській області АА №504915 від 17.07.2012 року, TзOB з 16.07.2012 року включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

20.02.2013 року позивачем подано до Луцької ОДПІ податкову декларацією з податку на додану вартість за січень 2013 року, у якій товариством визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18) в сумі 37 687 грн. та заявлено податок на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок платника в банку в сумі 938 516 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2012 року між ПП " Євромаш" (Продавець) та TзOB "Агротехніка" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №14/1-2012 за умовами якого, продавець зобов`язується в порядку, на умовах та в строки, передбачені даним договором передати Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити розрахунки за макуху соєву в кількості, за якістю та за цінами вказаними у специфікаціях до Договору, які є невід`ємною частиною Договору. (а.с.78-80, т.1)

На виконання умов даного договору купівлі-продажу №14/1-2012 від 14.08.2012 року, ПП "Євромаш" було передано, а TзOB було прийнято товар «жмих соєвий» згідно видаткових та податкових накладних на загальну суму 818 065 грн. 50 коп., в тому числі ПДВ 136 344 грн.11 коп.

Позивачем проведено повний розрахунок по договірних зобов`язаннях з ПП "Євромаш".

В подальшому, TзOB "Агротехніка" на підставі отриманих податкових накладних від ПП включило суми податку на додану вартість в розмірі 136 344 грн. 11 коп. до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість в січні 2013 року.

На переконання суду, позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставки товару відбулися, товар використано в межах господарської діяльності TзOB "Агротехніка".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що всі перелічені документи, які були надані контролюючому органу під час перевірки та досліджені судом першої інстанції, є належними та допустимими доказами в підтвердження господарських операцій між позивачем та його контрагентами та свідчать про обґрунтованість віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року.

Крім цього, судом першої інстанції вірно не взято до уваги позицію податкового органу про безпідставність віднесення TзOB "Агротехніка" сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП "Євромаш" в розмірі 136 344 грн. 11 коп. в зв`язку з недекларуванням у своїй податковій звітності за січень 2013 року податкових зобов`язань по взаємовідносинах з TзOB на вказану суму.

Актом перевірки встановлено розбіжності у податковій звітності ТзОВ "Агротехніка" за січень 2013 року по взаємовідносинах з ПП "Євромаш", а саме - завищено податковий кредит на 136 344 грн. Вказана розбіжність виникла у зв`язку з тим, що ПП "Євромаш" не задекларувало суму податкових зобов`язань в розмірі 136 344 грн. 11 коп. у податковій декларації з податку на додану вартість у відповідному звітному періоді (січень 2013 року).

З приводу цього, апеляційний суд зазначає, що платник податків не може зазнавати негативних наслідків через діяння осіб, що перебувають поза межами його впливу. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб. Судова практика вирішення податкових спорів також виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини підтвердив в рішенні у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач та його контрагент на момент укладання та виконання спірних операцій був зареєстрований в ЄДРЮОФОП, знаходився на податковому обліку в ДПІ, був платником податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Вказані вище обставини справи, та досліджені судом першої інстанції, спростовують висновки податкового органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, з постанови Верховного Суду, якою скасовано постанови першої та апеляційної інстанцій і справу направлено на новий розгляд, Верховний Суд не ставив під сумнів висновки щодо реальності операцій, зроблені попередніми судами, а акцентовано увагу на інший предмет дослідження.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 803/1898/13-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 11.09.2020 року.