Справа № 826/7053/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

14 вересня 2020 року Справа № 826/7053/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною,

визнання протиправними та скасування податкової вимоги

і рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.01.2018 № 8659-17;

- визнання протиправним та скасування рішення № 8659-17 про опис майна в податкову заставу від 17.01.2018 № 30551-17;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення до інтегрованої карти платника ФОП ОСОБА_1 та до інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» відомостей про сплату податкового зобов`язання за І-й квартал 2014 року з єдиного податку у сумі 17 417,64 грн. відповідно до квитанції від 13.05.2014 № 62 відділення №2 ПАТ «Старокиївський банк» на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 826/3642/15;

- зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві внести до інтегрованої карти платника ФОП ОСОБА_1 та до інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» відомості про сплату податкового зобов`язання за І-й квартал 2014 року з єдиного податку у сумі 17 417,64 грн. відповідно до квитанції від 13.05.2014 № 62 відділення № 2 ПАТ «Старокиївський банк» на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 826/3642/15, а також виключити відомості щодо нарахування будь-яких штрафних санкцій, у тому числі пені, які виникли внаслідок протиправного невнесення відомостей про сплату ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання за І-й квартал 2014 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 17.01.2018 № 8659-17;

- визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 17.01.2018 № 30551-17;

- зобов`язано відповідача внести до інтегрованої карти платника ФОП ОСОБА_1 відомості про сплату податкового зобов`язання за І-й квартал 2014 року з єдиного податку в сумі 17417,64 грн., відповідно до квитанції від 13.05.2014 № 62 відділення № 2 ПАТ «Старокиївський банк».

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

13.07.2020 позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в цій справі, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 3800,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що у зв`язку з розглядом цієї справи в суді ним було укладено з АБ «НОРОВ» договір від 06.07.2020 № 8/2020 про надання правової (правничої) допомоги, на підставі якого товариству надавалася правова допомогу, загальний розмір витрат на яку складає 3800,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи заявника, перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої ним заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з частин третьої та п`ятої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Перевіряючи доводи заявника щодо необхідності ухвалення додаткового судового рішення та стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним судових витрат, колегія суддів встановила, що між позивачем та Адвокатським бюро «НОРОВ» (далі - АБ «НОРОВ») укладено договір від 06.07.2020 № 8/2020 про надання правової (правничої) допомоги, в якому сторонами погоджено вартість однієї години надання послуг /т. 1 а.с. 160-161/.

06.07.2020 на підставі вказаного договору позивач звернувся до АБ «НОРОВ» із замовленням про надання правової (правничої) допомоги, в якому просив скласти проект відзиву на апеляцію позивача в цій справі та представити його інтереси в суді апеляційної інстанції /т. 1 а.с.162/.

АБ «НОРОВ» позивачу виставлено рахунок № 5/2020-8/2020 на сплату відповідних послуг. У цьому рахунку визначено конкретні послуги та час, що був на них витрачений виконавцем (0,9 годин на складання відзиву на апеляцію і 0,4 години на представництво інтересів позивача в ШААС у цій справі) /т. 1 а.с.163/.

07.07.2020 сторонами складено акт приймання наданих послуг відповідно до вищевказаного договору від 06.07.2020 № 8/2020 про надання правової (правничої) допомоги, в якому визначено конкретні види наданих послуг і витрачений на це час /т. 1 а.с.164/.

13.07.2020 позивач сплатив АБ «НОРОВ» 3800,00 грн. за надання йому відповідної правничої допомоги за договором від 06.07.2020 № 8/2020 (квитанція від 13.07.2020 т. 1 а.с.165).

При цьому, аналізуючи заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у відповідності до критеріїв, визначених статтею 134 КАС України, колегія суддів зазначає, що такі витрати є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.

Крім того, від відповідача не надходило заперечень щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, зокрема щодо їх розміру, видів наданих послуг, співмірності зі складністю справи й тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені документально та відповідають умовам, визначеним адміністративним процесуальним законодавством, тому підлягають відшкодуванню позивачу шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з тим, таке питання не було вирішено апеляційним судом при ухваленні рішення в цій справі, оскільки такі судові витрати були заявлені позивачем до відшкодування з наданням апеляційному суду відповідних доказів їх понесення пізніше, відповідно до частини третьої статті 143 КАС України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для ухвалення додаткової постанови в цій справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 241, 242, 252, 310, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3800,00 (три тисячі вісімсот) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Додаткове судове рішення виготовлено 14 вересня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: