Справа № 560/414/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/414/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

09 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року (складене 25 березня 2020 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Шепетівської міської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 23.01.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Шепетівської міської ради щодо визнання недійсним посвідчення інваліда війни 2 групи серії " НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 09.07.2019;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Шепетівської міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни 2 групи на підставі поданих документів відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видати посвідчення відповідного зразка та нагрудний знак.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.03.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що Цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях та до складу формувань Цивільної оборони в обов`язковому порядку залучалось все працездатне населення.

06.07.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про долучення нових документів до справи, а саме: довідки ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13054" №15 від 12.06.2019, наказу №22 від 02.05.1986, наказу №50 від 26.05.1986, наказу №56А від 31.05.1986, наказу №67 від 06.06.1986, розпорядження №22, розрахункового листа за серпень 1986 року, наказу №291 від 28.11.1986, відомості щодо послідовності перейменування організації ПрАТ "КАТП-13054".

03.08.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому, в зв`язку з отриманням нових документів позивач просить долучити їх до матеріалів справи та долучає відповідь Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації на звернення позивача про залучення до Цивільної оборони № 01.1-14/1110 від 30.06.2020

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно розпорядження №22 від 19.08.1986 по Київському АТП 23054 направлено в с.Іллінці Чорнобильського району групу спеціалістів для підсилення ремонту і обслуговування автомобілів цементовозів і групу водіїв для перевезення вантажів (серед яких значиться ОСОБА_1 , з 20 по 30.08.1986).

Відповідно до довідки від 03.11.1992 №46, ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах у зоні відчуження з 20.08.1986 по 23.08.1986 та з 24.08.1986 по 29.08.1986 по місцю роботи в АТП 13054 виплачена заробітна плата в розмірі 182 руб. 11 коп.

Згідно з довідкою ВАТ "Київське АТП-13054" від 21.05.2010 №38, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.1956 № 1173, з 20.08.1986 по 30.08.1986. Час вказаної праці до 01.01.1988 зараховується до стажу при нарахуванні пенсії у трикратному, а у 1988 - 1990 роках у полуторному розмірі. Довідка видана на підставі розпорядження №22 від 19.08.1986 Працював в зоні відчуження.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.08.2019 №502, ОСОБА_1 був мобілізованим для ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження з 20.08.1986 по 30.08.1986.

21.06.2019 позивачу видано посвідчення серія НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1).

08.07.2019 управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради позивачу було видане посвідчення серія НОМЕР_1 ветерана війни - інваліда війни.

08.01.2020 листом управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради №01-09/45 позивача повідомлено, що управлінням праці та соціального захисту населення 23.08.2019 було направлено запит та пакет документів до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації щодо правового статусу ОСОБА_1 . За результатами розгляду звернення, Департаментом соцзахисгу населення Хмельницької обласної державної адміністрації 02.09.2019 було направлено клопотання на адресу Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності, смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії па Чорнобильській АЕС та надання висновку відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 18.12.2019 з Департаменту соцзахисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надійшов лист №2239/0/78-19 від 09.12.2019 Департаменту у справах ветеранів, осіб з інвалідністю та постраждалих внаслідок ЧАЕС Мінсоцполітики щодо звернення гр. ОСОБА_1 з висновком, що надані документи не підтверджують факт залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони, на підставі чого управління праці та соцзахисту населення пропонує повернути видане посвідчення.

Так, зокрема, згідно листа Міністерства соціальної політики України від 09.12.2019 №2239/0/78-19 висловлено прохання перевірити підстави та правомірність видачі ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки документи не підтверджують факт залучення заявника до формувань Цивільної оборони.

Листом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 19.09.2019 №01.1-14/1156 позивача повідомлено, що інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказах чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особових рахунках, табелі обліку часу, посвідченні про відрядження, шляхових листах).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що докази, які позивач долучив до позовної заяви, підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав, що свідчить про відсутність підстав для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-ХІІ.

Згідно з пунктом 10 цього Положення "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06.06.1975 № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом із тим, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення особи до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, немає достатніх підстав для набуття такою особою статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.05.2018 у справі №279/12162/15-а, від 19.09.2019 у справі №756/8323/16-а, від 10.10.2019 у справі №810/4584/18, від 15.06.2020 у справі №822/225/18.

На підтвердження своїх доводів щодо залучення до складу формувань Цивільної оборони позивач долучив копії документів, а саме: довідки ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13054" №15 від 12.06.2019, наказу №22 від 02.05.1986, наказу №50 від 26.05.1986, наказу №56А від 31.05.1986, наказу №67 від 06.06.1986, розпорядження №22, розрахункового листа за серпень 1986 року, наказу №291 від 28.11.1986, відомості щодо послідовності перейменування організації ПрАТ "КАТП-13054".

Також позивачем долучено відповідь Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації на звернення позивача про залучення до Цивільної оборони № 01.1-14/1110 від 30.06.2020 де вказано, що в архіві департаменту, під грифом "таємно", наявні Розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26.04.1986. Вказані розпорядчі документи не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян. Факт залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджує розпорядження по Київському АТП 23054 від 20.08.1986 №22.

Проте, колегія суддів зазначає, що у наданих позивачем документах відсутні відомості про те, що позивач приймав участь у складі Цивільної оборони підприємства в роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, натомість такі документи містять дані стосовно того, що позивач дійсно був мобілізований для ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Із розпорядження по Київському автотранспортному підприємству 23054 №22 вбачається, що ОСОБА_1 був направлений в Чорнобильський район для ремонту й обслуговування автомобілів в 50-ти кілометровій зоні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Проте, таке розпорядження не містить інформації про залучення позивача до формувань Цивільної оборони.

Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджується його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Ця обставина є істотною, оскільки в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з підпунктом 1 частини першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі №806/5085/15, від 11.10.2018 у справі № 674/1239/17, від 31.01.2019 у справі №368/1131/17, від 20.02.2019 у справі №817/237/18, від 10.07.2019 у справі №360/2690/17, від 18.09.2019 у справі №674/450/17, від 29.07.2020 у справі № 826/10166/16, від 14.08.2020 у справі № 620/2995/19 та № 620/3108/19.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.