Справа № 804/10062/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2020 року

Київ

справа №804/10062/15

адміністративне провадження №К/9901/26545/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного науково-технічного підприємства «Опора» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі судді Кононенко О.В. від 11 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Дадим Ю.М., суддів Богданенка І.Ю., Уханенка С.А. від 12 липня 2016 року у справі за позовом Приватного науково-технічного підприємства «Опора» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Приватне науково-технічне підприємство «Опора» (далі - позивач, Підприємство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Інспекція), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди дійшли висновку про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) у податковій звітності з ПДВ за січень 2015 року в результаті включення до її складу сум від`ємного значення, фактично сплачених отримувачем товарів/послуг постачальникам останніх або до Державного бюджету України у періодах його формування, чим порушено вимоги пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (далі - Наказ №966).

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Підприємство подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та прийняти нове рішення - про задоволення позову у повному обсязі.

У поданій касаційній скарзі по суті посилається на помилковість позиції судів попередніх інстанцій, адже вважає, що законодавство не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду, як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Відповідач правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведена камеральна перевірка даних, задекларованих Підприємством у податковій звітності з ПДВ за січень 2015 року щодо суми бюджетного відшкодування, за результатом якої складено акт від 20 березня 2015 року №1652/151/30261218.

Відповідач в акті перевірки зазначив, що позивачем в порушення пунктів 201.1, 201.2, 201.3, 201.4 статті 201 ПК України, Наказу №966 завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у податковій звітності за січень 2015 року у розмірі 185480 грн. в результаті включення до її складу сум від`ємного значення, фактично сплачених отримувачем товарів/послуг постачальникам останніх або до Державного бюджету України у періодах його формування, а саме за квітень 2012 року - 17648 грн., червень 2012 року - 16297 грн., серпень 2012 року - 524 грн., вересень 2012 року - 440 грн., жовтень 2012 року - 500 грн., листопад 2012 року - 509 грн., січень 2013 року - 801 грн., лютий 2013 року - 624 грн., березень 2013 року - 595 грн., квітень 2013 року - 6983 грн., травень 2013 року - 5199 грн., жовтень 2013 року - 16646 грн., листопад 2013 року - 9297 грн., лютий 2014 року - 1451 грн., березень 2014 року - 2527 грн., квітень 2014 року - 12858 грн., травень 2014 року - 24737 грн., червень 2014 року - 153 грн., серпень 2014 року - 4485 грн., вересень 2014 року - 38393 грн., листопад 2014 року - 24816 грн.

На підставі акту перевірки 08 квітня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 185480,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 92740,00 грн.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначено статтею 200 ПК України.

Відповідно до положень 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Така сума може мати як позитивне, так і від`ємне значення.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У пункті 102.5 статті 102 ПК України визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді) або до Державного бюджету України.

Отже право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та строком давності у 1095 днів. При цьому отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Слід зазначити, що жодних дефектів у правовому статусі позивача або його контрагентів, які виписали податкові накладні, на підставі яких Підприємством сформовано спірну суму податкового кредиту, або ж недоліків у оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій, суди не встановили й Інспекція на такі обставини не посилалась ні у акті перевірки, ні під час розгляду справи.

На думку ж відповідача, порушення позивачем вимог пунктів 201.1, 201.2, 201.3, 201.4 статті 201 ПК України полягало лише в зазначенні останнім у Довідці про залишок суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2) в графі «Залишок від`ємного значення попереднього податкового періоду…»: сум за квітень 2012 року - 17648 грн., червень 2012 року - 16297 грн., серпень 2012 року - 524 грн., вересень 2012 року - 440 грн., жовтень 2012 року - 500 грн., листопад 2012 року - 509 грн., січень 2013 року - 801 грн., лютий 2013 року - 624 грн., березень 2013 року - 595 грн., квітень 2013 року - 6983 грн., травень 2013 року - 5199 грн., жовтень 2013 року - 16646 грн., листопад 2013 року - 9297 грн., лютий 2014 року - 1451 грн., березень 2014 року - 2527 грн., квітень 2014 року - 12858 грн., травень 2014 року - 24737 грн., червень 2014 року - 153 грн., серпень 2014 року - 4485 грн., вересень 2014 року - 38393 грн., листопад 2014 року - 24816 грн. Тобто Інспекція вважає, що бюджетному відшкодуванню підлягає лише та частина від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів постачальникам саме у попередньому податковому періоді.

З огляду на викладене та відсутність заперечень відповідача, що сума ПДВ, задекларована позивачем, фактично була сплачена ним у попередніх податкових періодах постачальникам товарів (послуг) або до Державного бюджету України, касаційний суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування у декларації за січень 2015 року.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (тлумачили) норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного науково-технічного підприємства «Опора» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Приватного науково-технічного підприємства «Опора» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року №.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду