Справа № 160/8481/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року Справа № 160/8481/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні
дії, -
23.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.01.2020 року за № 165/03.05-17 про не зарахування, ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та про відмову у призначенні мені пільгової пенсії за віком за Списком №1 з дня виникнення права, а саме з 04 січня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати, ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути, заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2020 року про призначення пенсії з урахуванням до пільгового стажу періоду роботи за Списком № 1 з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та прийняти рішення про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 з дня виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня виникнення права, а саме з 04 січня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте рішенням відповідача було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та неможливістю зарахувати період роботи позивача з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з не проведенням роботодавцем чергової атестації. Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
27.07.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
07.08.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та неможливістю зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з не проведенням роботодавцем чергової атестації. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
10.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №165/03.05-17 відмовило позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та неможливістю зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 13.01.2000 року по 29.05.2001 року на посаді електрика дільниці виробничої дільниці з ремонту та утримання електричного устаткування дробильної фабрики № 1 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з не проведенням роботодавцем чергової атестації.
26.02.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав відмови та зазначення конкретного періоду роботи, який не можливо зарахувати.
27.03.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №4159-3325/С-03/8-0400/20 про відмову в призначені пенсії вказав про відсутність належного пільгового стажу.
Позивач не погоджується із рішенням відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії та вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.
Умови та особливості призначення пенсії за віком окремим категоріям працівників визначені у ст.ст.12-18 вказаного Закону. Вказані норми права передбачають призначення пенсії за віком на загальних підставах; пенсії за віком на пільгових умовах; особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, пенсії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи; пенсії за віком інвалідам, учасникам війни, сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських; пенсії за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, а також пенсії за віком окремим категоріям громадян.
Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон 1788) та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
З матеріалів справи вбачається, що відомості трудової книжки позивача містить відомості, зокрема:
- запис №15 26.02.1996 року прийнято на дробильну фабрику №1 електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 5 розряду з правом пільгової пенсійного забезпечення по списку №1, на Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат, на підставі розпорядження від 26.02.1996 року, наказ №17 від 13.01.1995 року;
- запис №16 Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», на підставі наказу№548 від 31.10.1996 року;
- запис №17 23.03.1998 року присвоєно розряд електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання на підставі розпорядження №119 від 23.03.1998 року;
- запис №18 01.07.1999 року переведено електриком дільниці ремонту та утримання електроустаткування дробільної фабрики №1 з правом пільгового пенсійного забезпечення по списку №1, на підставі розпорядження №829 від 01.07.1999 року;
- запис №19 за підсумками атестації робочих місць за умовами правці електрика дільниці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 на підставі СП 330/39 від 30.05.2001 року;
- запис №20 19.08.2002 року переведено на дробильній фабриці №1 на виробничу дільницю з ремонту та утримання електричного устаткування на дільниці дроблення руди електриком дільниці з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №1.
Тобто, у період з 26.02.1996 року по 19.08.2002 року позивач працював на посаді електриком дільниці ремонту та утримання електроустаткування дробільної фабрики №1 Відкритому акціонерному товаристві «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Також, позивачем разом з трудовою книжкою було надано довідку видану ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» №615 від 19.12.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до якої також підтверджується вищевказаний пільговий стаж позивача.
Підставою для видачі довідки були зазначені: особові картки форми П-2 від 26.06.1995 року, №11006779 від 26.02.1996 року, технологічний процес, результати атестації робочих місць за умовами праці (Наказ №17 від 13.01.1995 року, лист Головного державного експерта з умов праці №14/1-113 від 19.10.1999 року, спільні постанови №12/6 від 11.01.2000 року, №330/39 від 30.05.2001 року, наказ №642 від 29.07.2002 роу) довідка цеху.
При цьому, відповідачем не було зараховано до пільгового стажу за списком №1 період роботи з 13.01.2000 по 29.05.2001 року, оскільки не підтверджено результатами проведення атестації робочих місць та відповідно виключено із пільгового стажу роботи за списком №1.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до п.4 Порядку № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років.
При цьому, за приписами п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
З вказаних норм вбачається, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
В даному випадку, первинна атестація робочого місця позивача за Списком № 1 була проведена згідно із наказом №17 від 13.01.1995 року.
У зв`язку із закінченням строку дії наказу №17 від 13.01.1995 року та неможливістю проведення наступної атестації вчасно, підприємство на якому працював позивач зверталась до державних установ з проханням подовжити строк дії результатів атестації робочих місць, проведеної відповідно до вказаного наказу до часу проведення наступної атестації.
Згідно листа про продовження дії наказу від 19.10.1999 року №14/1-113 Головного державного експерту області з умов праці «Про атестацію робочих місць без інструментальних санітарно-гігієнічних досліджень» повідомлено ВАТ «Північний ГЗК», що на підставі роз`яснення державної експертизи з умов праці України за №10-3159 від 10.09.1999 року і довідки про незмінність технологічного процесу та умов праці на робочих місцях ВАТ «Північний ГЗК», де за результатами атестації робочих місць в 1992-1994 роках були встановлені списки №1 і №2, в порядку винятку, як тимчасовий вихід із скрутного становища у теперішній час атестації, що сталася на комбінаті, дозволено проведення у теперішній час атестації дослідження факторів виробничого середовища.
11.01.2000 року у ВАТ «Північний ГЗК» була прийнята спільна постанова №12/6 «Про підсумки атестації робочих місць за списком №1 та №2 проведеної без інструментальних санітарно-гігієнічних досліджень на робочих місцях комбінату, де не змінився технологічний процес та умови праці».
Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із спільною постановою №330/39 від 30.05.2001 року.
Враховуючи, що позивач до чергової атестації, проведеної з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 строків виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд дійшов висновку, що період його роботи з 13.01.2000 по 29.05.2001 року мав бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
При цьому, суд зазначає, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 по справі №227/545/17.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання противоправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.01.2020 року № 165/03.05-17 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , за віком на пільгових умовах.
Щодо вимог зобов`язати відповідача врахувати вищевказаний період роботи, навчання та прийняти рішення про призначення пенсії позивачу, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, перерахунку пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 03.01.2020 року.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в сумі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №3985-1141-2701-3667 від 16.07.2020 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 420,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.01.2020 року № 165/03.05-17 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути, заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2020 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв