Справа № 140/676/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/676/20 пров. № А/857/6118/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 140/676/20, ухвалено суддею Дмитрук В.В. у м.Луцьку за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» (надалі ТзОВ «Кар Груп») звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару. Прийняттю рішення передувала процедура консультацій.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТзОВ «Кар Груп» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що посилання суду на відсутність доказів оплати товару є безпідставними. Крім того, відсутність платіжних документів не впливає на визначення митної вартості. Судом також не враховано, що позивач не поніс витрат на доставку транспортного засобу та його страхування. Зазначає, що позивач не був учасником відносин між Scoretex GmbH та Autoscout 24 S. R. O., тому в нього відсутні документи по взаємовідносинах даних юридичних осіб.

Надано покликання на постанову Верховного Суду від 29.06.2019 у справі №818/6493/13-а. Також, не проведено консультацій та не наведено обґрунтованих підстав при виборі методу визначення митної вартості. Маються покликання на рішення ЄСПЛ.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наведені обґрунтування подібні мотивам судового рішення.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Кар Груп» придбано у компанії Autoscout 24 S.R.O. (Чеська Республіка) відповідно до контракту №06/19-А24 від 24.07.019 легковий автомобіль марки Audi, модель А5, 2016 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 15 000 євро (а.с.13-15).

З метою митного оформлення товару позивачем подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію від 23.12.2019 №UA205050/2019/202466, у якій вартість товару була визначена за основним методом (фактурною вартістю) в сумі 15 000 євро, що становить 387 94,08 грн. (а.с.47-48).

До митної декларації декларантом додано, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №06/19-А24 від 24.07.2019; додаткову угоду №1 від 07.10.2019; рахунок-фактуру від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG; автотранспортна накладна від 19.12.2019 б/н; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.11.2016 НОМЕР_2 ; платіжний документ від 12.12.2019 №10JBKLJC; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 23.12.2019 №20082/19; специфікація №191219.2-ASC/KG; копія митної декларації країни відправлення від 19.12.2019 №19PL301010E1066500 (а.с.16-21).

23.12.2019 посадовою особою митниці вручено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: висновок про вартісні та якісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті; документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті (а.с.56).

26.12.2019 декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надано: експортну декларацію країни відправника товару; контракт №06/19-А24 від 24.07.2019; платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC; звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 (а.с.57).

26.12.2019 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2019/000534/1 (а.с.9).

Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

В поданих до митного оформлення документах наявні такі розбіжності: в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, яка знаходиться за адресою ALTE TEICHWEG 23 22081 HAMBURGR, а в контракті 206/19-А24 від 24.07.2019 та рахунку-фактурі продавцем зазначений Autoscout 24 S.R.O., адреса Rybha 716/24, Stare Mesto3/CZ/Prague, 110 00; в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 кошти перераховані на рахунок фірми Autoscout 24 S.R.O. Платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова НОМЕР_1 , так як в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене дане авто. В контракті зазначеному в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки Audi, модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

Декларанту запропоновано надати додаткові документи: висновок про вартісні та якісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті; документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті. Банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті, документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті, декларантом до митного органу не подавались. Звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 містить порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (відсутня роздруківка джерела інформації schwackenet.de, звідки бралась початкова вартість, вказані пошкодження, не зазначені в акті огляду, при розрахунку вартості даного автомобіля з врахуванням пробігу отримано вартість 24850 євро, а не 22950 євро). Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації schwackenet.de. Рівень митної вартості товару становить 24 850 євро.

27.12.2019 декларантом позивача подано митну декларацію №UA205050/2019/202921, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України (а.с.12).

Оскільки надані документи містили розбіжності та неточності, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).

Частинами другою-шостою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

Судом встановлено, що 24.07.2019 між ТОВ «Кар Груп» (Покупцем) та компанією Autoscout 24 S.R.O. (Продавцем) укладено контракт №06/19-А24, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити, зокрема, автомобілі нові та вживані. Загальна вартість контракту складає 500 000 євро. Ціни на товар будуть зазначені в інвойсі (інвойсах) для відповідної поставки. Покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленостей між сторонами можлива попередня оплата вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу. Товар вважається сплаченим з моменту надходження коштів на рахунок Продавця, вказаного в даному договорі (а.с.13-14).

На підтвердження митної вартості транспортного засобу марки Audi, модель А5 декларант надав рахунок-фактуру (інвойс) від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG та платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC, з якого видно, що оплату за автомобіль здійснено раніше, ніж продавцем сформовано відповідний інвойс (а.с.17,19).

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявно багато неточностей у наданих документах, які не усунені декларантом.

Апеляційний суд бере до уваги, що при митному оформленні транспортного засобу встановлено, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, а саме:

-в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а в контракті 206/19-А24 від 24.07.2019 та рахунку-фактурі продавцем зазначений Autoscout 24 S.R.O., адреса Rybha 716/24, Stare Mesto3/CZ/Prague, 110 00;

- в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 кошти перераховані на рахунок фірми Autoscout 24 S.R.O.

- із вказаного платіжного доручення неможливо ідентифікувати оплату саме автомобіля Audi, номер кузова - НОМЕР_1 , оскільки в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене авто, а в контракті, зазначеному в платіжному дорученні, відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки - AUDI модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

При цьому, оплату здійснено на інші банківські рахунки, ніж ті, що визначені у контракті від 24.07.2019 №06/19-А24.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC не може бути доказом підтвердження оплати за товар, зазначений у рахунку-фактурі від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG, оскільки його неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля AUDI модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

У зв`язку з вище вказаним у митного органу виникли сумніви щодо достовірності відомостей про заявлену митну вартість та не підтвердження усіх числових значень складових митної вартості та свідчили про необхідність витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (метод 1) та необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Також у спірному рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу за резервним методом колегія суддів вважає правомірним.

Також зі змісту рішення слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом, доведення інформації про право декларанта вчиняти дії, передбачені ч.7 ст.55 а Главою 4 Митного кодексу України.

Крім того, як вірно встановлено судом, декларантом не надано митному органу документів, які містять відомості про страхування транспортного засобу, платіжних документів, які підтверджують вартість транспортного засобу з врахуванням витрат на перевезення, завантаження, вивантаження та страхування, договорів (угод, контрактів) з третіми особами щодо вказаних послуг.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність законних та обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 140/676/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич