Справа № 160/2676/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
01 вересня 2020 р.Справа №160/2676/20
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради в якому, з урахуванням уточнень від 20.07.2020 року, просить:
- скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №283 від 28.02.2020 року «Про визначення тимчасового виконавця функцій поховання померлих громадян та утримання кладовищ на території міста Дніпра».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 позивачу було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.09.2020 року.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову у справі № 160/2676/20 до набрання рішенням законної сили шляхом:
- зупинення дії рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 283 від 28.02.2020 р. «Про визначення тимчасового виконавця функцій поховання померлих громадян та утримання кладовищ на території міста Дніпра»;
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття та розгляду заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
В обґрунтування заяви заявником зазначено наступне:
- ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі №160/2141/20 зупинено набрання рішенням суду законної сили дію рішення Дніпровської міської ради №60/54 від 19.02.2020 року «Про припинення юридичної особи «Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, заборонено до набрання рішенням суду законної сили державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради;
- незважаючи на наявність ухвали, не зважаючи на кримінальну відповідальність за її невиконання, всупереч чинному законодавству та Статуту Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, Виконавчим комітетом ДМР прийнято оскаржуване Рішення, яке підлягає скасуванню у судовому порядку;
- з боку Дніпровської міської ради вчинена низка порушень вимог законодавства та мають місце факти підроблення документів. Вказані обставини встановлені у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2020 року по справі № 204/8766/19;
- прийнято, з численними порушеннями чинного законодавства щодо неухильного виконання судових рішень, що тягне за собою кримінальну відповідальність, порушень Статуту КП «Ритуальна служба», з метою ухилення від виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року по справі № 160/2141/20 про застосування заходів забезпечення позову. Не зважаючи на пряму заборону вчиняти будь-які дії спрямовані на ліквідацію КП «Ритуальна служба», Дніпровською міською радою продовжується процедура ліквідації КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради та незаконно передаються об`єкти нерухомого майна на баланс КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради;
- відповідачами стосовно діяльності КП «Ритуальна служба» системно ігноруються вимоги законодавства, внаслідок чого, в разі невжиття заходів забезпечення позову, виконати рішення, у разі задоволення позовних вимог, буде неможливо.
Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову викладені в ч.1 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
З аналізу наведеної норми, судом встановлено, що заява про забезпечення позову має бути обов`язково обґрунтована заявником на предмет необхідності забезпечення позову та зазначення обставин, які впливають на неможливість виконання рішення суду у випадку нездійснення заходів із забезпечення позову.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд вважає заяву такою, що подана до суду без додержання вимог ч.1 ст. 152 КАС України стосовно зазначення обґрунтованості необхідності забезпечення позову.
Заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодного обгрунтування підстав для забезпечення позову, не містить будь-якого аргументу щодо існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, відсутнє посилання на будь-які докази, які б свідчили про існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, не вказано як саме невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову призведе до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Викладені у заяві факти стосуються безпосередньо протиправності оскаржуваного рішення, яке є предметом розгляду по суті заявлених позовних вимог.
Отже, суд вважає подану заяву необґрунтованою, оскільки позивачем окрім тверджень про наявність оскаржуваного рішення, правомірність винесення якого є предметом розгляду у цій справі, не надано жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду.
З аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку про недотримання позивачем вимог ч.1 ст. 152 КАС України щодо змісту заяви про забезпечення позову, а саме пункту 3 обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Відповідно до ч.7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
З огляду на викладене суд доходить висновку, про необхідність повернення заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 152, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - повернути заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Суддя О.В. Врона