Справа № 440/4388/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 440/4388/18

адміністративне провадження № К/9901/21057/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №440/4388/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №440/4388/18. В касаційній скарзі просив суд поновити пропущений строк звернення на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що скаржник вже звертався до суду з касаційною скаргою на судові рішення у даній справі, проте остання ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2020 року була повернута скаржнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 328 КАС України.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Так, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Суд звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, скаржник неодноразово звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №440/4388/18. Проте ухвалами Верховного Суду від 23 квітня 2020 року (провадження № К/9901/10359/20) та від 15 липня 2020 року (провадження № К/9901/15740/20) касаційні скарги повернуто, оскільки вони не містили передбачених КАС України обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень.

Звертаючись втретє з даною касаційною скаргою скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи по суті, при цьому не обґрунтовує, в чому саме полягає порушення судами норм матеріального права при розгляді справи. Текст касаційної скарги фактично є ідентичним попереднім касаційним скаргам, та не містить передбачених КАС України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №440/4388/18 повернути скаржнику.

Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Васильєва