Справа № 456/555/20
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/555/20
Провадження № 2-а/456/30/2020
РІШЕННЯ

іменем України

05 серпня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/555/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою про скасування постанови серії ДП018 №099453 від 16.11.2019 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області Ільницьким Михайлом Михайловичем за ч. 1 та ч.2 ст.126 КУпАП, щодо застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та просила провадження по адміністративній справі у відношенні неї в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, закрити.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.11.2019 року близько 22 години знаходилася на вул. О.Ольжича м. Стрия Львівської області, стояла на обочині дороги разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , та знайомим ОСОБА_3 , неподалік автомобіля «Ленд-Ровер», на польській реєстрації. В цей час до них підійшов, як інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , та став запитувати, кому належить автомобіль «Ленд-Ровер» номерний знак « НОМЕР_1 », хто ним керує та перевірив паспорт. Позивач пояснила інспектору поліції ОСОБА_4 , що вона автомобілем не керувала, оскільки не має посвідчення водія та навиків водіння автомобілем. В її присутності інспектор поліції Ільницький М.М. будь-яких документів не складав. 05.02.2020 року, коли позивач приїхала в м.Стрий з військової частини НОМЕР_2 , яка розташована в м. Яворів Львівської області, де в даний час проходить військову службу за контрактом, то випадково довідалася, що ще 16.11.2019 року інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області Ільницький Михайло Михайлович виніс постанову (серія ДПО18 № 099453) про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою накладено на неї адміністративне стягнення - штраф в розмірі 510 гривень, що нібито вона 16.11.2019 року о 22 год.05 хв. керувала в м.Стрию по вул.О.Ольжича, 18 автомобілем «Ленд-Ровер» LKR10083 не маючи права керування транспортним засобом та не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.1-а та п.2.1-г ПДРУ. Інспектор поліції Ільницький М.М. копію постанови їй не дав, з нею не ознайомлював, в його присутності її не виносив і в 10 графі даної постанови, стоїть не її підпис, оскільки вона не розписувалася про її отримання, він суттєво відрізняється від її, також вона не отримувала копії постанови і рекомендованим листом, про що свідчить і відсутність дати та вихідного номера в самій оскаржуваній постанові.

З винесеною відносно неї постановою вона не згідна, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 126 КУпАП є протиправними. Постанова не відображає взагалі будь-яких дійсних обставин справи, так як вона не керувала будь-яким транспортним засобом, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню, в даній постанові навіть анкетні дані вказано не вірно. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором поліції протиправними і незаконним та просила скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі.

В судове засідання позивач не з?явився, однак її представник подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву не надав.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та роз?яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання та поданої позивачем заяви про розгляд справи у його відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в справі доказів та згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії ДПО18 №099453 від 16.11.2019 року, вбачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_1 (позивача по справі). Даною постановою встановлено, що 16.11.2020 року о 22 год. 05 хв. в м. Стрий по вул. О.Ольжиа, 18, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом та не маючи поліса обо?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.1а та 2.1 ґ , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що його її притягнуто до адміністративної відповідальності та до неї застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.1 «а, ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Частиною 1 та 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні. Відповідач викликався в судове засідання для надання пояснень, або надання будь-яких додаткових доказів, однак такий не з?явився, відзиву не надав.

Крім того, згідно вимог ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 , є обґрунтованим, тому постанову якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст.126 КУпАП слід скасувати.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, ст. 251, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову серії ДПО18 №099453 від 16.11.2019р., про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП України - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. Т. Шрамко