Справа № 440/4704/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4704/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Чеснокової А.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови про накладення штрафу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про накладення штрафу в розмірі 6297,51 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом;

визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання;

визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням виплат з тимчасової допомоги в розмірі 21708,70 грн., які були здійснені позивачем на рахунок Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, а також розміру штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на невідповідність фактичного розміру заборгованості позивача зі сплати аліментів розміру, зазначеному в довідці-розрахунку відповідача, складеній станом на 01 серпня 2020 року. Вищевказані обставини зумовили винесення спірних постанов та вплинули на розмір застосованого до ОСОБА_1 штрафу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрити провадження в адміністративній справі 440/4704/20 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про накладення штрафу в розмірі 6297,51 грн.; у відкритті провадження у справі щодо іншої частини позовних вимог - відмовлено; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

08 вересня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову. Зазначав, що станом на дату винесення постанови ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про накладення штрафу за позивачем зберігалась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 31487,55 грн., а відтак до ОСОБА_1 в порядку статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" застосовано штрафні санкції в розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 6297,51 грн.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини. На примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 50506288, відкрите на підставі виконавчого листа Полтавського районного суду Полтавської області щодо стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постановою від 16 січня 2020 року виконавче провадження № 50506288 прийнято до провадження Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Заборгованість боржника у вказаному виконавчому провадженні станом на 01 лютого 2016 року складала 44723,58 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком.

На підставі наявних у матеріалах виконавчого провадження документів державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2020 року та сформовано довідку-розрахунок, якою визначено заборгованість боржника в розмірі 31487,55 грн.

На підставі відомостей вищевказаної довідки-розрахунку державним виконавцем 11 серпня 2020 року винесено спірну постанову про накладення штрафу.

Незгода позивача з постановою про накладення штрафу стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок стягнення аліментів врегульовано статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження".

За правилами частини першої, третьої та четвертої зазначеної норми порядок стягнення аліментів визначається законом; визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України; виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця; виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Абзацом 1 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Суд враховує, що матеріали виконавчого провадження станом на дату винесення спірної постанови містили відомості про те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 31487,55 грн., а відтак, державний виконавець правомірно наклав на боржника штраф у розмірі 20% від вказаної суми.

Доводи позивача про те, що зазначена заборгованість ним активно погашалась упродовж жовтня 2018 року та липня-серпня 2020 року не знайшли свого підтвердження у матеріалах виконавчого провадження.

Разом із тим, частиною четвертою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" на сторін виконавчого провадження, а відтак і на позивача, покладено обов`язок щодо невідкладного письмового повідомлення (не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин) виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Слід зауважити, що на вимогу суду позивачем не забезпечено надання доказів пред`явлення платіжних документів за липень-серпень 2020 року державному виконавцю на підтвердження факту зменшення заборгованості з виплати аліментів, а відтак станом на 11 серпня 2020 року (дата винесення спірної постанови) відповідач об`єктивно визначив суму накладених на боржника штрафних санкцій на підставі наявних у матеріалах виконавчого провадження відомостей.

Крім того, у відповідності до частини тринадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

В силу частини восьмої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження оскарження та скасування у встановленому законом порядку довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2020 року, на підставі якої розраховано визначений постановою ВП № 50506288 від 11 серпня 2020 року про накладення штрафу розмір санкцій.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірну у даній справі постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У дослідженому судом випадку відповідач довів правомірність своїх дій та належними, допустимими та достатніми доказами підтвердив обґрунтованість винесення спірної постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пров. Стешенка, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про скасування постанови про накладення штрафу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова