Справа № 640/3988/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3988/19 Головуючий у І інстанції - Головань О.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по списку № 1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію по списку № 1 починаючи з 25.09.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

3обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 01.11.2001 року по 31.12.2002 року ПАТ "Донецьккокс" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 25.09.2018 року.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що під час обрахування стажу необхідного для призначення даного виду пенсії Позивачу, було встановлено, що в наданих заявником документах неможливо визначити право на призначення пенсії, оскільки довідка, що підтверджує особливий характер роботи видана з порушенням вимог чинного законодавства.

Також, Відповідач звертає увагу, що існує Список підстав, що дають право застрахованим особам на використання спеціального стажу для призначення пенсії (СПІГ) - документ призначений для підтвердження страхувальником наявності в нього робочих місць, умови праці на яких відповідно до законодавства дають право застрахованій особі на врахування спеціального стажу при розрахунку пенсії. Ця форма заповнюється щорічно, в ній вказуються як нові пільги, так і ті, які діють декілька років і по ним вже подавався список в СПОВ. Отже, відповідальність за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку покладена на підприємство в якому працює (працювала) особа.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві.

25.09.2018 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення йому пенсії по Списку № 1 відповідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

29.11.2018 року листом № 122241/03 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило Позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Також у листі зазначено, що при розгляді наданих документів для призначення пенсії відсутні первинні документи, що підтверджують стаж пільгової роботи, зокрема картка Т 2, накази на прийняття та звільнення з роботи, в результаті чого стаж, що дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку можливо зарахувати на підставі відомостей по спецстажу, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, відповідно до яких робота по спецстажу проглядається з 1999 року по 2000, з 2003 по 2011 роки. В результаті розрахунку стаж пільгової роботи за Списком № 1 складає 9 років.

Вважаючи дії Відповідача протиправними, а свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем на підтвердження стажу роботи було надано належні та допустимі доками, з яких вбачається що загальний пільговий стаж Позивача складає 11 років 1 місяць та дає право на призначення пенсії по списку № 1.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

П. 10 Порядку № 383 визначено що, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637.

П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, а також за змістом п. 1 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з довідки Приватного акціонерного товариства "Донецьккокс" від 15.11.2016 року з 01.11.2001 року по 11.08.2011 року Позивач працював повний робочий день апаратником центрифугування ділянки управління Донецького коксохімцеху коксохімічного виробництва, зайнятий повний робочий день в виробництві продуктів при наявності в повітрі робочої зони шкідливих речовин 1 та 2 класів небезпеки, також канцерогенів.

Апаратники коксохімічного виробництва, які зайняті повний робочий день в виробництві продуктів при наявності у повітрі робочої зони шкідливих речовин 1 та 2 класів небезпеки, а також канцерогенів, мають право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1, згідно з розділом VІІ підрозділ 11 постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (втратила чинність 16.01.2003 р. у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року) та розділу ІV, підрозділ 2, поз. 4.2 а Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.

Згідно із наказом ХМО "Укркокс" № 445 від 08.08.1994 року про підсумки атестації робочих місць за умовами праці згідно з переліком робочих місць , виробництв, робот, професій і посад робітників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 по Донецькому коксохімічному заводу імені Кірова апаратник центрифугування код професії 11090 має пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Позивачем на підтвердження стажу роботи було надано довідку підприємства (правонаступника), яка була видана на підставі архівної особистої картки, а також Довідка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з якої вбачаються нарахування за листопад та грудень 2001 року та 2002 рік заробітної плати.

Проте Відповідачем належних та допустимих доказів на спростування працевлаштування Позивача у даний період за професією, що віднесена до пільгового Списку № 1 до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи у листопаді та грудні 2001 року та весь 2002 рік повинен бути зарахований до пільгового стажу для призначення пенсії.

На підставі зазначеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що загалом пільговий стаж Позивача складає 11 років 1 місяць, а саме: 1999 рік - 12 місяців, 2000 рік - 3 місяці, 2001 рік - 2 місяці, 2002 рік - 12 місяців, 2003 рік - 12 місяців, 2004 рік - 12 місяців, 2005 рік - 12 місяців, 2006 рік - 12 місяців, 2007 рік - 12 місяців, 2008 рік - 12 місяців, 2009 рік - 12 місяців, 2010 рік - 12 місяців, 2011 рік - 8 місяців, який є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не навів жодних переконливих доводів та не надав доказів на підтвердження правомірності вчинених дій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по списку № 1.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірно висновку про задоволення адміністративного позову.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що останнім при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко