Справа № 320/3101/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3101/19 Головуючий у І інстанції - Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» з позовом до Київської митниці ДФС, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125110/2019/110006/2 від 25 лютого 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року;

- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС, які полягали у відмові в застосуванні до товару № 1 за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо ідентичного товару № 1 за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA125110/2018/421839 від 09 листопада 2018 року;

- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС, які полягали у відмові у застосуванні до товару № 1за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару № 1 за митною декларацією ІМ40ДТ№ UA 125110/2019/401505 від 08 лютого 2019 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов Договору купівлі-продажу № VT0112-15, укладеного 01 грудня 2015 року між SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (продавець) та додаткових угод до нього Позивач придбав товар.

З метою митного оформлення Позивач подав Відповідачу митну декларацію № UA125110/2019/402566 та документи, а саме: договір та додаток до нього, комерційний інвойс від 03 грудня 2018 року № Х180878, акт № 61 про взяття проб (зразків) товарів від 20 січня 2019 року, звіт про зважування від 20 січня 2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500030/2019/0238 від 20 січня 2019 року, міжнародну товарно-транспортну накладну № 15017, сертифікат про походження товару від 04 грудня 2018 року № 18С3205МО289/00178, коносамент (Billoflading) від 10 грудня 2019 року № ONEYSH8AR4032900, PackingList (пакувальний лист).

На виконання вимог Відповідача Позивач направив документи, які додатково підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: прибуткову накладну від 29 січня 2019 року № ВТ-0000007; видаткові накладні від 29 січня 2019 року № ВТ - 0000007, від 09 листопада 2018 року № ВТ-0000091, від 31 грудня 2018 року № ВТ-0000112; податкові накладні № 7 від 29 січня 2019 року, від 09 листопада 2018 року № 91,від 31 грудня 2018 року № 112; митні декларації ІМ40ДЕ № UA 125110/2018/421839 від 09 листопада 2018 року, ІМ40ДТ № UA 125110/2019/401505 від 08 лютого 2019 року; комерційні інвойси від 22 вересня 2018 року № Х180694, від 08 листопада 2018 року № INV1108, листа SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) від 19 лютого 2019 року № 20190219/01 - OUT.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125110/2019/110006/2 від 25 лютого 2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що у своєму рішенні суд першої інстанції приходить до висновку про недоведеність Відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією від 14.02.2019 № UA125110/2019/402566, у оформлені якої Відповідачем відмовлено, проте на думку Відповідача, вказаний висновок свідчить про порушення норми ч. 2 ст. 58 МК України, відповідно до якої метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Також Відповідач вказує на те, що реалізовуючи своє право на можливість упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості товарів, а також керуючись вимогами вищевказаних норм, направив декларанту Позивача електронне повідомлення з письмовою вимогою про необхідність надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, однак, у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, декларантом надано додаткові документи не в повному обсязі, при цьому надані додатково документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не усувають раніше виявлені розбіжності.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач зазначає, що Відповідач не конкретизував жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені зі сторони Позивача, що свідчить про формальний підхід до аналізу наданих Позивачем документів для підтвердження митної вартості спірного товару, та свідчить, на переконання Позивача, про протиправний характер прийнятого Відповідачем Рішення про коригування.

Окрім того, Позивач вказує, що Відповідач неодноразово порушував його права та безпідставно коригував митну вартість товарів, які Позивач раніше ввозив на митну території України за Договором, що підтверджується, зокрема, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі № 320/1562/20, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі № П/320/572/20 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі № П/320/573/20.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 грудня 2015 року між SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (продавець) був укладений Договір купівлі-продажу № VT0112-15 (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця тканини власного виробництва (товар), а покупець зобов`язується оплатити отриманий від продавця товар на умовах, визначених сторонами в Договорі і/чи відповідних додатках до нього: тканина змішана, тканина 100% поліестер, тканина 100% бавовна, тканина декоративна, інший товар, указаний у додатках до цього Договору (т.1 а.с.22-24)

Відповідно до пункту 1.2 Договору покупець та продавець узгодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до Договору, які є невід`ємною частиною Договору, якщо інше не передбачено цим Договором (т.1 а.с.22).

Якість товару повинно відповідати стандартам, що діють на момент поставки товару в країні продавця (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору сторони домовилися, що в ціну товару включається його вартість, упаковка, маркування і доставка (т. 1 а.с.22).

Загальна вартість Договору складається із вартості кожного окремого додатка до нього і не може перевищувати 5 000 000,00 дол. США (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата за товар буде здійснюватися шляхом оплати покупцем виставленого інвойсу на товар продавцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання товару покупцем чи його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачене відповідним додатком до цього Договору (т.1 а.с.22).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що разом із товаром продавець зобов`язаний передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаротранспортні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс); пакувальний лист; копію експортної митної декларації продавця; сертифікат походження товару (т.1 а.с.23).

Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018 року до Договору пункт 5.2 Договору викладено у новій редакції, зазначивши, що сторони домовились, що разом із товаром продавець зобов`язаний передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаротранспортні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат походження товару (т.1 а.с.25).

Згідно з пунктом 1 Додатку № VT093к від 30.11.2018 року до Договору продавець та покупець домовилися, що продавець зобов`язаний передати у власність покупця наступні товари виробництва Китайської Народної Республіки (далі - товар), а покупець зобов`язаний прийняти такий товар і оплатити його згідно з Договором і цього додатку: а) тканина набивна (100% поліестер, сток), ширина 220 см, товарна позиція 540754 згідно з діючою на момент укладення цього додатка Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, у кількості 25 512 кг, 145 560 пог. м, по ціні 3,03 долара США за 1 (один) кг. Загальна сума доплати за товар становить 77 301,36 долар США (т.1 а.с.26).

Оплата за товар у загальною сумою 77 301,36 долар США згідно з Інвойсом № Х180878 здійснюється покупцем згідно з пунктом 4.1 Договору (пункт 2 Додатку № VT093к від 30.11.2018 року до Договору).

Продавець зобов`язаний поставити товар покупця морським транспортом на умовах CFR Одеса, Україна (згідно з Інкотермс 2010) (пункт 3 Додатку № VT093к від 30.11.2018 року до Договору).

На виконання умов Договору продавець - SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) - поставив товар на загальну суму 77 301,36 доларів США згідно з комерційним інвойсом від 03 грудня 2018 року № Х180878 (т.1 а.с.27).

14 лютого 2019 року Позивач подав Відповідачу вантажну митну декларацію (ВМД) № UA125110/2019/402566 за Договором з метою митного оформлення товару, а саме: тканина вибивна із синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення, без покриття та без просочення, завширшки: 220+-1 см, щільність - 80+-1г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 145 560,0 м пог., 320 232,0 м2, сток. Країна виробництва: CN. Виробник: SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD, CN (т.1 а.с.20, а.с.114-115).

Відповідно до змісту митної декларації № UA125110/2019/402566, враховуючи ціну поставленого товару згідно з комерційним інвойсом від 03 грудня 2018 року № Х180878 Позивач заявив митну вартість товару - 77 301,36 доларів США, що становить 2 148 212,29 грн., нарахування платежів: 5% - 108 023,23 грн, 20% - 453 697,56 грн. (т. 1 а.с.20).

Митна вартість товару заявлена Позивачем за основним методом - за ціною договору щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Крім митної декларації № UA125110/2019/402566 Позивач надав Відповідачу такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару:

1) Договір купівлі-продажу № VT0112-15, укладений 01 грудня 2015 року між SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (продавець) (т. 1 а.с.22-24);

2) Додаток № VT093к від 30 листопада 2018 року до Договору (т.1 а.с.26, а.с.129);

3) комерційний інвойс від 03 грудня 2018 року № Х180878 (т.1 а.с.27, а.с.117);

4) Акт № 61 про взяття проб (зразків) товарів від 20 січня 2019 року (т.1 а.с.132);

5) звіт про зважування від 20 січня 2019 року (т.1 а.с.131);

6) Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 500030/2019/0238 від 20 січня 2019 року (т.1 а.с.125);

7) Міжнародну товарно-транспортну накладну № 15017 (т.1 а.с.121);

8) сертифікат про походження товару від 04 грудня 2018 року № 18С3205МО289/00178 (т.1 а.с.122);

9) коносамент (Billoflading) від 10 грудня 2019 року № ONEYSH8AR4032900 (т.1 а.с.118-120);

10) PackingList (пакувальний лист) (т.1 а.с.116);

Митний орган 14 лютого 2019 року надіслав Позивачу запит (повідомлення), в якому зазначено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною документацією документів встановлено, що документи подані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема пунктом 5.1 Договору передбачено, що продавець має надати копію експортної декларації продавця, однак до митного оформлення копія експортної декларації не надана. Крім того, в інвойсі від 03 грудня 2018 року № Х180878 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факт, що товар є стоковим, відсутні. Крім того, за результатами проведення митного огляду не підтверджено, що товар є стоковим (відсутні дані на маркування). Наданий прайс-лист не містить даних щодо дати видачі документу, терміну дії тощо. У зв`язку з цим митний орган повідомив про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (т.1 а.с.21).

Листом від 21 лютого 2019 року № 2102/19-01 (т.1 а.с.137-141, а.с.142-144) Позивач надіслав митному органу такі копії додаткових документів: прибуткової накладної від 29 січня 2019 року № ВТ-0000007 (т.1 а.с.147), видаткової накладної від 29 січня 2019 року № ВТ - 0000007 (т.1 а.с.148), податкової накладної № 7 від 29 січня 2019 року (т.1 а.с.149), митної декларації ІМ40ДЕ № UA 125110/2018/421839 від 09 листопада 2018 року (т.1 а.с.150-151), комерційного інвойсу від 22 вересня 2018 року № Х180694 (т.1 а.с.152), видаткової накладної від 09 листопада 2018 року № ВТ-0000091 (т.1 а.с.153), податкової накладної від 09 листопада 2018 року № 91 (т.1 а.с.154), митної декларації ІМ40ДТ № UA 125110/2019/401505 від 08 лютого 2019 року (т.1 а.с.155-156), комерційного інвойсу від 08 листопада 2018 року № INV1108 (т.1 а.с.157), видаткової накладної від 31 грудня 2018 року № ВТ-0000112 (т.1 а.с.158), податкової накладної від 31 грудня 2018 року № 112 (т.1 а.с.159), листа SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) від 19 лютого 2019 року № 20190219/01 - OUT (т.1 а.с.162-163).

Відповідач Рішенням про коригування митної вартості товарів від 25 лютого 2019 року № UA125110/2019/110006/2 скоригував заявлену Позивачем митну вартість товарів у митній декларації № UA125110/2019/402566, збільшивши її до 86 206,45 доларів США (т.1 а.с.133-134).

Підставами для прийняття Рішення про коригування Відповідач зазначив, що під час розгляду документів було встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: 1) пункт 4.1 Договору передбачає оплату за товар протягом 60 днів з дати поставки товару. Пункт 4.3 Договору передбачає можливість здійснення попередньої оплати. В інвойсі умови та термін оплати за товар не визначені; 2) пункт 5.1 Договору передбачає приймання товару по якості та відповідності маркуванню та пакуванню. В інвойсі зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу, впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження зазначеного відсутні, наданий прайс-лист на сток 2018 року не містить даних щодо дати видачі документу, терміну дії та містить пропозицію за бажанням покупця виготовити товар іншої щільності, що не вплине на ціну товару, тобто ще не виготовлений запропонований товар наперед вважається стоковим (з якої причини); 3) пунктом 5.2 Договору передбачено, що разом із товаром продавець зобов`язаний надати покупцю разом із товаром наступні документи: товаросупровідні документи, комерційний рахунок (інвойс), пакувальний лист, копія електронної митної декларації продавця, сертифікат походження товару. Експортна митна декларація продавця до митного оформлення не надавалась (а.с.133-134).

Рішення про коригування містить висновок Відповідача, що із поданих Позивачем документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару - за ціною товару. У зв`язку з цим Відповідач застосовує резервний метод (т.1 а.с.134).

У зв`язку із прийняттям Рішення про коригування Відповідач виніс Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125110/2019/00064 (т.1 а.с.135-136).

Вважаючи вказані рішення Відповідача протиправними, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження протиправності Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125110/2019/110006/2 від 25 лютого 2019 року, та бездіяльності Відповідача, що полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативним актом, що регламентує питання митної справи є Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (пункти 1-8 частини третьої). У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта).

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя). Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: - упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; - проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; - звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; - застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята). Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Як встановлено судом першої інстанції, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які були подані Позивачем до митного оформлення, а саме: митна декларація ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566; зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2015 року № VT0112-15; додаток № VT093к від 30.11.2018 року до Договору; комерційний інвойс від 03 грудня 2018 року № Х180878, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Таким чином суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що вказаних документів було достатньо для визначення ціни, що підлягає сплаті за товари, які ввозяться Позивачем, з чим погоджується колегія суддів.

Водночас, у оскаржуваному рішенні Відповідачем зазначено розбіжності, які, на його думку, ставлять під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості та не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом, а саме: відсутність документів на підтвердження того, що товар є стоковим, незазначення в інвойсі терміну оплати за товар, відсутність у прайс-листі даних щодо дати видачі документа, терміну дії, інформації про артикули товарів.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі висновки Відповідача є необ`єктивними та не свідчать про наявність розбіжностей, які ставлять під сумнів правильність визначення Позивачем митної вартості.

Так, термін оплати визначений у договорі, надання прайс-листа вимагається лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Втім, судом першої інстанції вірно встановлено, що надані Позивачем, у відповідності до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України, документи не містили у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Щодо відсутності документів на підтвердження того, що товар є стоковим, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган визначає митну вартість товару виходячи з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі наданих декларантом на підтвердження митної вартості документів. В компетенцію контролюючого органу не входить перевірка правильності визначення постачальником / продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема до "стокового" товару.

Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган повинен здійснювати контроль за правильністю віднесення декларантом товару до певної товарної позиції на підставі Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428 "Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України". При цьому, суд зауважує, що в розділі XI (групи 50-63) "Текстильні матеріали та текстильні вироби" УКТЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як "сток", "стоковий товар", що могло б вплинути на ставки мита на такий товар в залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять "сток", "стоковий товар" і "Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності", затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року № 401, а також Митний кодекс України.

Таким чином висновок суду першої інстанції про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо ненадання декларантом документів на підтвердження того, що задекларований товар є стоковим, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки надання таких документів декларантом не передбачено статтею 53 Митного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність Відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією, у оформленні якої Відповідачем було відмовлено.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина перша).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п`ята). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста).

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (пункти 1-4).

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив, що підставою для застосування резервного методу слугували встановлені контролюючим органом розбіжності в документах. Крім того, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки. Відповідачем не зазначено, митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до пункту 4.1 Договору оплата за товар буде здійснюватися шляхом оплати покупцем виставленого інвойсу на товар продавцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання товару покупцем чи його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачене відповідним додатком до цього Договору (т.1 а.с.22).

Пунктом 2 Додатку № VT093к від 30.11.2018 року до Договору визначено, що оплата за товар загальною сумою 77 301,36 долар США згідно з Інвойсом № Х180878 здійснюється покупцем згідно з пунктом 4.1 Договору (т.1 а.с.27).

Згідно з пунктом 1 Додатку № VT093к від 30.11.2018 року до Договору продавець та покупець домовилися, що продавець зобов`язаний передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язаний прийняти такий товар і оплатити його згідно з Договором і цього додатку: а) тканина набивна (100% поліестер, сток), ширина 220 см, товарна позиція 540754 згідно з діючою на момент укладення цього додатка Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, у кількості 25 512 кг, 145 560 пог. м, по ціні 3,03 долара США за 1 (один) кг. Загальна сума доплати за товар становить 77 301,36 долар США (т.1 а.с.26).

У листі від 19 лютого 2019 року № 20190219/01-OUT продавець підтвердив, що поставив покупцю тканину набивну (100% поліестер, сток), ширина 220 см, товарна позиція 540754 згідно з діючою на момент укладення додатка до Договору Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, у кількості 25 512 кг, 145 560 пог. м, по ціні 3,03 долара США за 1 (один) кг (т.1 а.с.41).

Відомості щодо тканини набивної (100% поліестер, сток), ширина 220 см, товарна позиція 540754, у кількості 25 512 кг, 145 560 пог. м також зазначені у пакувальному листі від 03 грудня 2018 року № Х180878 (т.1 а.с.116), комерційному інвойсі від 03 грудня 2018 року № Х180878 (т.1 а.с.117).

Відповідно до пункту 5.2 Договору разом із товаром продавець зобов`язаний передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаротранспортні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс); пакувальний лист; копію експортної митної декларації продавця; сертифікат походження товару (т.1 а.с.23).

Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018 року до Договору пункт 5.2 Договору викладено у новій редакції, зазначивши, що сторони домовились, що разом із товаром продавець зобов`язаний передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаротранспортні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат походження товару (т.1 а.с.25).

Оскільки, пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018 року до Договору, пункт 5.2 Договору викладено у новій редакції, обов`язок передавання продавцем разом із товаром покупцю експортної митної декларації не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25 лютого 2019 року № UA125110/2019/110006/2, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 255 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу (частина перша).

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу (частина друга).

Згідно з ч. 3 статті 256 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України встановлено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом першої інстанції із матеріалів справи, Позивач на запит Відповідача надіслав додаткові документи 22 лютого 2019 року (т. а.с.43-44), проте рішення про коригування прийняте Відповідачем тільки 25 лютого 2019 року (т. а.с.47-48).

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування обставин, встановлених частиною другою статті 255 Митного кодексу України, які є підставою для перевищення встановленого Митним кодексом України чотирьохгодинного строку митного оформлення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, визначений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією № ІМ40ДТ № UA125110/2019/402566 від 14 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладених на нього обов`язків щодо доказування правомірності вчинених ним дій.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Київської митниці Держмитслужби викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень норм процесуального та матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 15.09.2020 року.