Справа № 460/2829/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2829/19 пров. № А/857/7735/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року (ухвалене судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, під головуванням судді Дудар О.М., повний текст рішення складено 02.03.2020 року) у справі № 460/2829/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України ( далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік; зобов`язати відповідача вирішити питання щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Зобов`язано Оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Сухопутних військ Збройних Сил України вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач - Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що при винесенні рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що підставою для виплати матеріальної допомоги є наказ командира військової частини, який може бути виданий лише в разі наявного фонду грошового забезпечення. У зв`язку з граничними обсягами видатків та отриманих асигнувань визначено прийняття рішень щодо виплати матеріальної допомоги на період до 01.12.2019 здійснювати лише у випадку лікування військовослужбовців та/або членів його сім`ї, пов`язаних з необхідністю оперативного втручання у разі онкологічних захворювань, або невідкладеної медичної допомоги при тяжких захворюваннях. При цьому, військовослужбовець до проведення з ним усіх розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. 14.03.2019 позивача виключено із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення, а відтак останній погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.8), у зв`язку з чим має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України Командуванні військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.03.2019 позивач подав начальнику управління оперативного забезпечення штабу управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорт про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з хворобою (а.с.9).

Поданий рапорт зареєстровано відповідачем 13.03.2019 за вхідним №2406.

Наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 14.03.2019 №60 полковника ОСОБА_1 , начальника відділу радіаційного, хімічного, біологічного захисту управління оперативного забезпечення штабу управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого з військової служби наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2019 №29, з правом носіння військової форми одягу, з 14 березня 2019 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області (а.с.10).

Матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу на час звільнення виплачено не було.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що

матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Вона надається військовослужбовцям у межах асигнувань, у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини, що видається за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця із зазначенням обґрунтованих підстав для її отримання. При цьому суд врахував, що на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 виділено (затверджено граничний обсяг видатків) 907093,00грн (а.а.с.22-23) у зв`язку з чим позивачем подано відповідачу рапорт від 13.03.2019 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з хворобою. До рапорту додано довідку - свідоцтво про хворобу №138 (а.с.27)

Доказів прийняття будь-якого рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 13.03.2019 відповідачем суду не надано. Відповідачем не доказано правомірності своєї бездіяльності щодо не вирішення питання щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за рапортом позивача, в той час як порушення прав позивача про захист яких він просив, знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704) визначено порядок, умови та розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п.3 та 5 Постанови №704, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. При цьому, надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.7 Розділу ХХIV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Пунктом 9 Розділу ХХIV Порядку №260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, для нарахування відповідної допомоги військовослужбовець повинен ініціювати своє бажання її отримати шляхом подання рапорту.

Пунктом 7 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Таким чином, з урахуванням приведених положень законодавства та правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 814/238/17 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Вона надається військовослужбовцям у межах асигнувань, у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини, що видається за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця із зазначенням обґрунтованих підстав для її отримання.

Судом встановлено, що позивачем подано відповідачу рапорт від 13.03.2019 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з хворобою. До рапорту додано довідку - свідоцтво про хворобу №138 (а.с.27).

Незважаючи на встановлені судом обставини з приводу того, що у 2019 році відповідачу на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 виділено (затверджено граничний обсяг видатків) 907093,00грн (а.а.с.22-23), відповідач не надав жодних доказів прийняття будь-якого рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 13.03.2019року, як і не надав доказів відсутності виділених ресурсів для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправну бездіяльність відповідача в частині не прийняття відповідного обґрунтованого рішення за рапортом позивача щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача з приводу неможливості виплати матеріальної допомоги через наявність наказу командувача військ Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.03.2019 №185 Про порядок надання в 2019 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.а.с.28-30), позаяк вказаний наказ було прийнято після звільнення позивача зі служби (14.03.2019).

Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005, заява №63134/00), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доказано правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в той час як порушення прав позивача про захист яких він просив, знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

Відтак, судом підставно покладено на відповідача обов`язок про вирішення питання за рапортом від 13.03.2019 щодо виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з хворобою та з урахуванням долученої до рапорту довідки - свідоцтво про хворобу №138.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги на предмет того, що позивач виключений з списків особового складу військової частини, у зв`язку з проведенням з ним усіх розрахунків, що вказує на його погодження з розміром належних йому виплат, то колегія суддів вказані доводи відхиляє, оскільки такі твердження позивача не можуть бути правовою підставою для обґрунтування бездіяльності позивача щодо не розгляду рапорту позивача та прийняття за наслідками такого розгляду відповідного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.308, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.325, ст.328, ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 460/2829/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.