Справа № 569/1348/20
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/1348/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Управління патрульної поліції в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №3 УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Медведь A.M. серії ЕАК №51992506 від 18.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв"язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 січня 2020 року інспектором роти №3 УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Медведь A.M. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №51992506. Відповідно до винесеної постанови, ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП. Як зазначено в постанові, він, не будучи особою, визначеною законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та не перевозячи таких осіб, здійснив стоянку ТЗ у місці, позначеному відповідною дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 34 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Так, 18 січня 2020 року приблизно о 14 год. 00 хв. він дійсно здійснив зупинку автомобіля на парковці біля гіпермаркету "ФОЗІ", розташованому за адресою: вулиця Курчатова, 9 в м. Рівне, під знаком "Місце стоянки". Здійснюючи зупинку автомобіля, жодних знаків, які б вказували б на місця для стоянки транспортних засобів для осіб з інвалідністю чи осіб, які їх перевозять, не було. В обідній час доби стоянка біля гіпермаркету була переповнена автомобілями. Коли він повернувся до свого автомобіля, до нього відразу ж підійшов поліцейський та почав складати постанову про адміністративне правопорушення. Вказує, що пункт 1.30 розділу 34 ПДР України лише роз"яснює значення горизонтальної розмітки, однак не містить жодних дозволів чи заборон. Здійснивши зупинку свого автомобіля на деякий час, він не порушив вимоги пункт 1.30 розділу 34 "Дорожня розмітка" ПДР України, який позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", внаслідок чого в його діях відсутня об"єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що працівник патрульної поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з"ясування всіх обставин справи, а звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Жодних письмових пояснень працівник патрульної поліції в нього не відібрав, на його усні зауваження та пропозиції, не реагував. Окрім того, як вбачається із оскаржуваної постанови, до неї додаються відео та фотоматеріали, проте з даними доказами він ознайомлений не був, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладення відповідного стягнення працівниками поліції вони не досліджувались.

13 лютого 2020 року за вх.№7341/20 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову повністю, вказавши, що дії відносно виявлення та процесуального оформлення факту правопорушення здійснювались виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06 лютого 2020 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, проте позиція щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 18 січня 2020 інспектором 1 батальйону роти №3 УПП в Рівненській області поліцейським лейтенантом поліції Медведь Андрієм Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1992506, відповідно до якої ОСОБА_1 18.01.2020 о 14.03 год. в м.Рівне, вул.Курчатова, не будучи особою згідно Закону "Про основи соціальної захищеності" та не переводячи таких осіб, здійснив стоянку ТЗ у місці позначеному дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п.34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП України із накладенням штрафу у розмірі 1020 грн..

Також в постанові зазначено номер нагрудної камери ВК-00062, з якої велася відеофіксація правопорушення.

Пунктом 8.1 розділу 8 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з пункту 15. 1 розділу 15 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до розділу 34 ПДР України, дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

На механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю спереду та ззаду розміщується знак "Інвалід" - квадрат жовтого кольору зі стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. (п. 30.3 г ПДР України).

Ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" міститься визначення, згідно якого інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Відповідно до частини четвертої цієї статті, особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", пільги надаються на підставі довідки, що безоплатно видається структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання, в якій зазначаються нгізвище, ім"я, по батькові, група та причина інвалідності, а також у відповідних випадках основні нозологічні форми захворювань ( по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок видачі такої довідки та її форма затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" ( із змінами), водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів.

Так, в спірній постанові зазначено технічний засіб ВК-00062, за допомогою якого здійснено відео фіксацію. Крім самої процедури розгляду на відео наявна інформація, зокрема відеозапис № , згідно якого позивач не заперечує, що припаркував свій транспортний засіб на місці позначеному горизонтальною дорожньою розміткою 1.30, що позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю". На запитання поліцейського "...маєте відповідне посвідчення, яке вам дозволить тут стоянку?", позивач відповів, що "я вибачаюсь, я не побачив, що тут це є...", "я вибачаюсь, я реально не побачив..." (відеозапис № від 57 хв. 56 с. до 58 хв. 04 с. та від 58 хв. 30 с. до 58 хв. 32 с.).

Отже, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Суд також вважає, що інспектором поліції не була порушена процедура складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП.

Окрім того, із наявного відеозапису, не вбачається, що позивачем заявлялося клопотання про надання пояснень та ознайомлення із відеозаписом з нагрудної камери.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України довів правомірність своїх дій, діяв на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 28.11.1995,

відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а.

Повне судове рішення складене 14 вересня 2020 року.

Суддя -