Справа № 260/291/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуСправа № 260/291/20 пров. № А/857/4562/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 березня 2020 року (суддя Луцович М.М., м.Ужгород, повний текст складено 10 березня 2020 року) справі за позовом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» (далі ДП) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі Головне управління) в якому просило:

визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у включенні ДП до Реєстру неприбуткових установ та організацій (далі Реєстр), оформлену листом від 10.01.2020 №347/10/07-16-50-04 (далі Відмова);

зобов`язати Головне управління повторно розглянути заяву позивача від 02.01.2020 (форма №1-РН) і включити ДП до Реєстру.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 березня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що твердження про те, що ДП створене для некомерційної господарської діяльності є необґрунтованим та не відповідає організаційно-правовій формі підприємства. Тому, підстави для включення позивача до Реєстру відповідно до вимог пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України (далі ПК), у відповідача відсутні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство України не містить застережень щодо організаційно-правової форми та видів діяльності, які може здійснювати неприбуткова організація як критерій отримання статусу неприбутковості, у зв`язку з чим позивач у організаційно-правовій формі державне підприємство, при дотриманні вимог щодо змісту установчих документів, має право на отримання відповідного податкового статусу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є юридичною особою публічного права, яке створено відповідно до розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації «Про створення державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» від 19.12.2019 року за №728 (далі Розпорядження; а.с.4).

Згідно з пунктом 8 Статуту ДП затвердженого Розпорядженням (далі Статут) позивач є неприбутковою організацією з моменту включення його до Реєстру неприбуткових установ та організацій (а.с.5).

08.01.2019 ДП було подано реєстраційну заяву форми 1-РН для включення до Реєстру відповідно до пункту 133.4 статті 133 ПК (а.с.9).

10.01.2020 відповідач відмовив у включенні позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій, згідно листа за №247/10/07-16-50-04 (а.с.10-11). Зокрема, у цьому листі зазначено про відсутність підстав для його включення до Реєстру, у зв`язку з невідповідністю ДП сутності неприбуткового підприємства, установи, організації (а.с.11).

Таким чином, відмовляючи позивачеві у включенні такого до Реєстру відповідач виходив з того, що статус ДП не відповідає вимогам встановленим підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК.

Відповідно до підпункту 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) неприбуткові підприємства, установи та організації - це неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 статті 133 ПК.

Підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК встановлено, що неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: - утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; - установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених пп. 133.4.2 п. 133.4 ст. 133 Кодексу; - установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); - внесена контролюючим органом до Реєстру.

Згідно з пунктами 6, 7 «Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 13.07.2016 №440 (далі Порядок №440) контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру на підставі поданих документів в разі, коли організація відповідає вимогам, встановленим підпункту 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК.

За змістом пункту 8 Порядку №440 за результатами розгляду реєстраційної заяви та документів, що додаються до неї, протягом 14 календарних днів з дня їх отримання контролюючим органом приймається рішення про: включення, повторне включення, відмову у включенні (повторному включенні) неприбуткової організації до Реєстру; виключення неприбуткової організації з Реєстру; зміну ознаки неприбутковості.

Рішення за формою згідно з додатком 2 готується у двох примірниках - перший надається неприбутковій установі або організації, а другий залишається в органі державної податкової служби.

Підставою для прийняття відповідачем спірної Відмови стала невідповідність організаційно-правової форми позивача - ДП, а також пункт 40 Статуту, який передбачає обов`язок позивача складати і виконувати річний фінансовий план, що на думку відповідача є ознакою державного комерційного підприємства.

Як зазначалось судом вище, ДП є юридичною особою публічного права, яке створено відповідно до Розпорядження.

Відповідно до пункту 8 Статуту ДП є неприбутковою організацією. Отримані доходи не можуть бути розподілені серед засновників (учасників, членів), працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб.

Згідно пункту 9 Статуту ДП є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Закарпатської області.

У пункті 10 Статуту передбачено, що ДП утримується у межах кошторису видатків, затвердженого Уповноваженим органом управління, виходячи із законодавчо встановлених нормативів на утримання служби замовника, за рахунок коштів, передбачених у зведеному кошторисному розрахунку вартості: нового будівництва, реконструкції, капітального та поточних ремонтів автомобільних доріг загальною користування місцевого значення; експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевою значення.

У відповідності до пункту 16 Статуту метою діяльності підприємства є виконання функцій замовника та технічного нагляду під час нового будівництва, реконструкції, капітального та поточних ремонтів і експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Закарпатської області (а.с.5).

Згідно з пунктом 18 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління;

Відповідно до вимог пункту 68 у разі припинення підприємства його активи передаються одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, або зараховуються до доходу бюджету.

Частина перша статті 62 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі ГК) визначає підприємство як самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

При цьому, підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності (частина друга статті 62 ГК).

Згідно з частинами першою-третьою статті 73 ГК державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту (частина третя статті 62 ГК), тобто установчими документами визначаються основи правового статусу підприємства.

Як вбачається із Статуту ДП, підприємство є юридичною особою, суб`єктом господарювання зі статусом неприбуткової організації.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ПК, зокрема підпункт 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 ПК не містить заборони саме державним підприємствам отримати ознаку неприбутковості. Тобто, організаційно - правова форма юридичної особи не є тією вимогою при наявності якої відповідна юридична особа є неприбутковою.

Судом першої інстанції вірно відзначено, що використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2. ст.133 ПК згідно підпунктом 133.4.4. ст.133 ПК є підставою для виключення такої організації з Реєстру і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення.

Враховуючи наведене, суд констатує, що законодавство України не містить застережень щодо організаційно-правової форми та видів діяльності, які може здійснювати неприбуткова організація як критерій отримання статусу неприбутковості, а тому позивач у організаційно-правовій формі «державне підприємство», при дотриманні вимог щодо змісту установчих документів, має право на отримання відповідного податкового статусу.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для відмови позивачу у включенні його до Реєстру, а відтак дії контролюючого органу вчинені останнім всупереч норм законодавства, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 березня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.