Справа № 420/4023/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4023/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Катаєвої Е.В.,

за участю: секретаря - Денисенко В.О.,

представника позивача - Топунової А.М.,

представника відповідача - Пояркової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся з позовом (а.с.62-67) Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.02.2020 року № про накладення штрафних санкцій у розмірі 17 000 грн відповідно до абзацу 16 ч.2 ст. 17 Закону України №481/95ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон України №481/95ВР) щодо встановленого порушення ст. 11 Закону України №481/95ВР.

Також ФОП ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 05.02.2020 року №00393205 винесене ГУ ДПС на підставі акту перевірки від 16.01.2020 року №3/15/09/РРО/329711134, яким встановлено порушення ст. 11 Закону України №481/95ВР, а саме зберігання без марок акцизного податку встановленого зразка на місці здійснення торгівлі алкогольних напоїв: - вина столового напівсолодкого червоного «Ізабелла» (Шато Грона), виробник ТОВ «АГРО-Юг», міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л; - вина столового білого «Лаперло Бланко», виробник ТОВ «АГРО-Юг», міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що дана продукція реалізується на розлив. Марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Вказана марка розташовується у такий спосіб, щоб вона розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

На вказаному в акті перевірки товарі також були марки акцизного збору до їх відкриття для реалізації. При відкритті та розливу зазначених алкогольних напоїв, марки акцизного збору не збереглися.

На підтвердження наявності акцизних марок позивач посилається на видаткову накладної від 09.01.2020 року щодо придбання спірного товару, копії квитанції щодо його оплати, лист-інформацію ТОВ «АГРО-Юг» щодо дотримання законодавства про акцизні марки при поставки товару.

Також позивач вважає, що сама перевірка здійснена з порушенням законодавства, оскільки всупереч ст. 80 ПКУ уповноваженими особами ГУ ДПС не було пред`явлено та надано наказ і направлення на проведення перевірки, сама перевірка відбувалася без його участі. Документи для ознайомлення йому надані вже після перевірки.

ФОП ОСОБА_1 також зазначає, що він звертав увагу контролюючого органу на факт наявності видаткової накладної від 09.01.2020 року щодо придбання спірного товару, копії квитанції щодо його оплати, договору поставки. Натомість, вищевказані доводи залишились відповідачем поза увагою.

Вважаючи безпідставним притягнення до відповідальності за зберігання алкогольних напоїв без марки акцизного податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року адміністративний позов залишено без руху (а.с. 51-53).

Ухвалою суду 29.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а. с. 69-71).

Ухвалою суду від 27.07.2020 року вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження (а.с.115-116).

Ухвалою суду від 08.09.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.147).

24.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення від 05.02.2020 року №00393205 є законним та винесеним згідно із вимогами чинного законодавства, оскільки наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п. 15 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими Постановою КМУ від 30.07.1996 року №854 не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування, а тому, відповідно до ст. 11 Закону України №481/95ВР, за порушення норм щодо виробництва і торгівлі, зокрема, алкогольними напоями, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

30.06.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає, що доводи та заперечення викладені у відзиві на позовну заяву Головним управлінням ДПС необґрунтовані, не спростовують його доводів, викладених у позові.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала, що в акті перевірки не відображено місце знаходження вина без акцизних марок, відомості, щодо їх відкриття на місці реалізації. Проте вважала прийняте податкове повідомлення рішення правомірним.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази по справі суд встановив, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстрований як фізична особа підприємець 12.04.2018 року за №0014689 та знаходиться на обліку у податкових органах з 12.04.2018 року (а. с. 15).

04.10.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області позивачеві видана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1905034 з терміном дії до 10.10.2020 року (а.с. 16).

Підприємницьку діяльність позивач здійснює в приміщенні кафе, яке належить йому на праві користування за договором оренди від 01.10.2019 року.

10.01.2020 року ГУ ДПС проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою господарської одиниці: бару-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 09.01.2020 року №33 (а.с. 11-12), за результатами якої складений Акт про результати фактичної перевірки з питань, у тому числі додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів від 16.01.2020 №000376 (а.с. 17-18).

В Акті, крім іншого, зазначено, що перевіркою встановлено порушення ст. 11 Закону України №481/95-ВР, а саме зберігання в барі магазині на місці здійснення торгівлі без марок акцизного податку встановленого зразка вина столового напівсолодкого червоного «Ізабелла» (Шато Грона), виробник ТОВ «АГРО-Юг», міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л та вина столового білого «Лаперло Бланко», виробник ТОВ «АГРО-Юг», міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л (а. с. 17-18).

На підставі Акту від 16.01.2020 ГУ ДПС прийняте податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 №, яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та абзацу 16 ч.2 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР застосовані штрафні санкції у розмірі 17000 грн. (а.с. 9-10).

Позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення до ДПС України. Рішенням про результати розгляду скарги від 17.04.2020 року скарга залишена без задоволення (а.с.27-31).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2020 року позивач звернувся до суду.

Дослідивши надані сторонами докази по справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Згідно із пп. 226.2 ст. 226 ПКУ наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п.226.1 ст.226 ПКУ у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі Положення №1251), пунктом 20 якого передбачено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пунктів 21-22 Положення №1251, для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Отже, усі алкогольні напої маркуються марками акцизного податку у такий спосіб, щоб під час відкупорювання (розкривання) марки акцизного податку розривались (пошкоджувались).

Відповідно до п. 226.11 ст. 226 ПКУ ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно з п.228.9 ст.228 ПКУ відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України №481/95-ВР.

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним ч.1 ст. 11 цього Закону.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 року по справі №810/1215/18 аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі розповсюджується на невідкорковані пляшки/упаковки, а технологія маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку передбачає розривання марки акцизного податку під час відкупорювання (розкривання) товару. Застереження щодо обов`язку у суб`єкта господарювання зберігати непошкодженими марки алкогольних виробів, що реалізується на розлив, чинне законодавство не містить.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд по даній справі №420/4023/20 враховує висновки Верховного Суду по справі №810/1215/18 до спірних правовідносин, оскільки позивач здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні кафе та у нього наявна видана 04.10.2019 року Головним управлінням ДПС ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1905034 з терміном дії до 10.10.2020 року.

Відповідно до ст.1 Закону України №481/95-ВР роздрібна торгівля діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Під час перевірки було встановлено зберігання в барі магазині на місці здійснення торгівлі без марок акцизного податку встановленого зразка вина двох видів у тарі ємкістю до 10 л виробника ТОВ «АГРО-Юг».

Виробник алкогольних напоїв ТОВ «АГРО-ЮГ» листом від 05.05.2020 року повідомив, що при розливі вина у тару типу «Bag-in-box», марки акцизного податку наклеюються на кран пакету, що забезпечує розривання марки під час наливу вина у місцях його продажу, що відповідає вимогам ст. 226.1 ПК України. Подальше зберігання марок акцизного податку після відкриття продукції у місцях його продажу наливом чинним законодавством не вимагається (а.с. 32).

В акті перевірки не зазначено місцезнаходження вказаних алкогольних напоїв, будь-яких даних про наповненість ємкості віном, про їх відкупорювання у приміщенні бару-магазину, про наявність або відсутність відомостей про продаж вказаного вина на розлив.

Ні в Акті перевірки, на у відзиві на позов, ні представником відповідача у судовому засіданні не спростовані доводи позивача, що вказані ємкості з віном були відкупорені, оскільки здійснювався їх продаж на розлив в приміщенні бару-магазину. При цьому, Закон України №481/95-ВР та Положення №1251 не покладає на нього обов`язку зберігати пошкоджені марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, адже очевидно, що у силу мети маркування і технології наклеювання марок акцизного податку, відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Виходячи з вимог ПКУ та Положення №1251, виробники зобов`язані наносити марки акцизного податку на тару, в якій реалізуються алкогольні напої, у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалась (пошкоджувалась).

В залежності від виду, форми тари та інших об`єктивних чинників, розрив (пошкодження) марки акцизного податку при відкупорені тари відбувається у різних місцях та у різний спосіб.

Враховуючи, що реалізація вина столового напівсолодкого червоного «Ізабелла» (Шато Грона), міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л, виробник ТОВ «АГРО-ЮГ», вина столового білого «Лаперло Бланко», виробник ТОВ «АГРО-ЮГ», міцність 9,5-13 %, ємкістю 10 л здійснювалась позивачем на розлив (порціями), а також беручи до уваги, що останній має відповідну ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, та первинні документи, що підтверджують походження алкогольного напою, що не заперечується відповідачем, приймаючи до уваги той факт, що пакувальником товару, марка акцизного податку, з метою її розірвання у випадку відкриття наклеюється виключно на кран пакету, висновок контролюючого органу про реалізацію позивачем алкогольних напоїв, що не марковані марками акцизного податку встановленого зразка, є необґрунтованим, не доведеним належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд не оцінює інші доводи позивача щодо порушень при проведенні перевірки, оскільки згідно з його усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо принципу, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2,3,6,7,8,9,12,14,73-78,90,143,241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 05.02.2020 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 17000,00грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.