Справа № 380/3988/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3988/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/3988/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає що відповідачем безпідставно нараховано йому податки як особі на яку зареєстровано право власності на будинок. Як вбачається з рішення Жовківської міської ради №4 від 29.01.2015 «Про затвердження ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Жовкви» - встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Жовкви, окремо, об`єктів житлової нерухомості та нежитлової нерухомості. Також, п. 2 вказаного рішення встановлено пільги в розмірі 100% з податку на будівлі нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, зокрема гаражі, господарські будівлі і споруди, що не використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). Відповідно до п.4 ст. 4 Житлового кодексу до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.
Позивачу на праві приватної власності зареєстровано лише 1 об`єкт нерухомості - будинок, за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до опису об`єкта, що зазначений у свідоцтві про право власності від 09.10.2009 №24095636 та технічного паспорту реєстраційний номер № 2213, загальна площа будинку 529,9 кв.м.; житлова площа 172.9 кв.м; житловий будинок складається з 8-ми жилих кімнат, кухні, 2-х коридорів, 2-х санвузлів, 2-х туалетів, умивальні, душової, сауни, басейну, роздягальні, гардеробу, 6-ти вбудованих шаф, гаражу, котельні, насосної, підвалу, майстерні, кладової, тамбуру, пральні, спортзалу, сушарки, 5-ти сходових кліток, 4-х балконій, лоджії.
Як зазначено у «Експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку» всього по будинку:
- площа частин приміщень по внутрішньому обліку - 529,9 м.кв.;
- житлова площа - 172,9 м.кв.;
- підсобна площа (допоміжних (нежитлових) приміщень) - 170,0 м.кв.;
- загальна площа житлових та підсобних приміщень (допоміжних (нежитлових) приміщень) - 342,9 м.кв.;
- площа приміщень не включених в загальну площу житлового будинку (вбудовані у житловий будинок об`єкти нежитлової нерухомості) - 187,0м.кв.
З урахуванням викладеного, позивач вважає що оскільки загальна площа житлового будинку 342,9 м.кв. то в даному випадку не можуть бути проведені нарахування на підставі п. «Ґ» пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України.
Крім цього позивач зазначає що, будинок який зареєстровано на його ім`я за загальним правилом, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте (створене) за час шлюбу (відповідно до глави 8 Сімейного кодексу України, глави 26, ст.ст. 355-372 Цивільного кодексу України).
Позивач зазначає, що будинок який збудований протягом шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, повинно здійснюватись з урахуванням прав власності двох членів подружжя.
З урахуванням пільги на кожного з членів подружжя передбаченої пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. ПК України, та з урахуванням того, що власниками будинку є двоє осіб то п. «Ґ» п.п. 266 пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України міг би бути застосований лише у випадку якщо б площа приміщень в будинку перевищувала 1000 м.кв.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив Зазначив про наявність обов`язку щодо застосування положень ПК України в частині нарахування сум зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а також у зв`язку із тим, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та АІС «Податковий блок», у позивача станом на 2016-2017 рр. знаходився на праві приватної власності (частка власності 1/1) житловий будинок, загальною площею 529.90 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, загальною площею 529,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно був станом на 2016-2017 рр. у приватній власності ОСОБА_1 , частка власності 1/1, а тому відповідачем із застосуванням ст.266 ПК України винесено правомірно оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо зазначеного об`єкту житлової нерухомості.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 29.05.2020 року відкрито спрощене провадження у даній адміністративній справі.
Судом встановлені наступні обставини:
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» судом встановлено, що за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності / НОМЕР_1 / 18.09.2009 року зареєстровано об`єкт, а саме: будинок загальною площею 529,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення відповідача протиправними, оскільки такі не узгоджуються і вимогами законодавства відтак, на думку позивача, підлягають скасуванню.
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно п.п. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно п.п. 266.1.2. п. 266.1 ст. 266 цього ж Кодексу, визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно п.п. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 цього ж Кодексу, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно п.п. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266, цього ж Кодексу, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно п.п. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266, цього ж Кодексу, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно п.п. 266.4.1. п. 266.3 ст. 266, цього ж Кодексу, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно п.п. 266.4.3. п. 266.4 ст. 266, цього ж Кодексу, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Згідно п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266, цього ж Кодексу, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.6.1. п. 266.6 ст. 266, цього ж Кодексу, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно п.п. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266, цього ж Кодексу, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266, цього ж Кодексу, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.
Згідно п.п. 266.9.1. п. 266.9 ст. 266, цього ж Кодексу, податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.
Щодо тверджень позивача про те, що загальна площа будинку становить 342,9 кв.м. та не можуть бути застосовані нарахування на п. «Ґ» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 19.1.1.-1. п. 19.1.-1. ст. 19-1, п.п. 266.7.3. п. 266.7. ст. 266, п.п. 266.3.1., п.п. 266.3.2. п. 266.3. ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки щодо об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки; базою оподаткування є загальна площа об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб; база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не скористався своїм правом щодо звернення з заявою про проведення звірки даних щодо об`єктів нерухомості, які належать йому на праві приватної власності до відповдача, а відтак заперечення щодо розрахунку суми визначеного податкового зобов`язання не можуть бути прийняті судом до уваги.
Судом також не враховуються твердження стосовно того, що оскільки вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю, податкове повідомлення-рішення винесене відносно позивача протиправно, з огляду на наступне.
Згідно даних про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.10.2009 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.09.2009 року, за позивачем на праві приватної власності зареєстровано будинок за адресою: АДРЕСА_1 , часткою 1/1, загальною площею 529,9 кв. м., відтак, суд приходить до висновку, що власником житлового будинку був позивач, а тому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами власниками об`єктів житлової нерухомості нараховано йому правомірно.
З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 09.09.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.