Справа № 440/3453/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3453/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі також - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (надалі також - відповідач) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року(надалі також - картка відмова).

Позов обґрунтований тим, що ТОВ "Єристівський ГЗК" у зв`язку з виробничою необхідністю, відповідно до ст.ст. 260, 263 Митного Кодексу України подав електронну митну декларацію типу ІМ 40 ТН №UA110380/2020/000997 для випуску у заявлений митний режим нових гумових шин для вантажних автомобілів. В графі 33 Код товару даної декларації було зазначено код за УКТЗЕД . На думку позивача, оскільки код товару згідно з УКТ ЗЕД є відомостями, які мають бути зазначені в митній декларації, а у позивача з відповідачем є спір щодо коду товару згідно УКТ ЗЕД по подібному товару, то позивач мав право подати електронну тимчасову митну декларацію.

Дніпровською митницею Держмитслужби складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 з підстав невідповідності митної декларації положенням частини першої статті 260 Митного кодексу України та пункту 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року, у частині, що передбачає не володіння точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. У даній МД (ІМ40ТН) зазначено всі характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. Контроль правильності заявленого декларантом коду товару згідно УКТЗЕД за даною партією товару не здійснювався. Суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД відсутні. Для завершення митного оформлення товарів і їх поміщення у заявлений митний режим необхідно подати митну декларацію, заповнену у звичайному порядку, у відповідності до положень частини 1 статті 258 МКУ оскарження відмови може бути здійснено у відповідності до положень глави 4 МКУ.

З вказаними підставами для відмови митного органу у прийнятті митної декларації позивач не згодний, оскільки вважає, що між позивачем та митним органом існує спір щодо визначення коду УКТЗЕД товару (шин), який розглядається судом у справі №440/4896/19, про що було повідомлено відповідача листом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.23-33/ зазначив, що під час здійснення митного контролю ввезеного позивачем товару посадовими особами митного поста "Кременчук" Дніпровської митниці Держмитслужби надана відмова у митному оформленні товару за МД №UA110380/2020/000997 зі складанням картки відмови в прийнятті тимчасової митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056, оскільки у поданій митній декларації (ІМ 40 ТН) зазначено всі характеристики товару, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку; контроль за правильністю декларування коду товару згідно УКТЗЕД стосовно ввезеного товару (шин) не здійснювався; суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД між позивачем та митним органом щодо зазначеного в такій тимчасовій декларації були відсутні. На думку відповідача, позивач не навів жодної характеристики ввезеного товару, яка йому була не відома та яка унеможливлювала заповнення митної декларації у звичайному порядку. Також позивач не зазначав, що під час декларування товару виникла потреба у проведенні додаткових досліджень, експертиз чи одержання додаткової інформації щодо характеристики товару, необхідної для його класифікації згідно УКТЗЕД. В адміністративній справі №440/4896/19, на яку посилається позивач в підтвердження наявності суперечностей щодо тлумачення положень УКТЗЕД, спірним питанням є визначення коду товару згідно УКТЗЕД, який визначено митним органом на підставі його рішення, а не інформації щодо характеристики такого товару. Тож позивач володів інформацією про всі характеристики ввезеного ним товару. В подальшому позивачем подано нову митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA110380/2020/001001 на цей же товар, в якій позивач зазначив іншу товарну підкатегорію УКТЗЕД та тим самим засвідчив свою згоду з винесенням відповідачем картки відмови №UA110380/2020/00056.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив /а.с.68-70/, в якій представник ТОВ "Єристівський ГЗК" зазначив, що відповідно до приписів статті 257 Митного кодексу України та Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року, до митної декларації обов`язково вносяться відомості про код товару згідно з УКТЗЕД, за неможливості правильного визначення якого у декларанта виникає право подати тимчасову митну декларацію. Судове рішення у справі №440/4896/19 є додатковою інформацію щодо визначення коду товару за УКТЗЕД, яку митний орган, всупереч приписам пункту 29 Положення №450, ігнорує.

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив /а.с.77-85/, в яких відповідач зазначив про помилковість та необґрунтованість доводів представника ТОВ "Єристівський ГЗК". Так, позивачем не наведено жодної характеристики ввезеного товару, яка йому не відома, що унеможливлювало визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та заповнення митної декларації у звичайному порядку. При оформленні митної декларації типу ІМ40ТН №UA110380/2020/000997 позивачем не дотримано вимоги розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30 травня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684, щодо зазначення у графі тимчасової митної декларації коду УКТЗЕД такої товарної підкатегорії, для якої передбачена найбільша ставка ввізного мита, з тих кодів, у яких може класифікуватись товар. Так, в графі 33 митної декларації №UA110380/2020/000997 декларантом вказаний код УКТЗЕД товарної підкатегорії - зі ставкою ввізного мита 7%, тоді як такий товар може класифікуватись за кодом УКТЗЕД товарної підкатегорії - , для якої ставка ввізного мита 10 %. Усі вимоги щодо оформлення картки відмови №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року митним органом виконані.

Ухвалою суду від 28.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

З метою митного оформлення товару, придбаного у "Michelin North America, inc", Сполучені Штати Америки ТОВ "Єристівський ГЗК" 19 червня 2020 року подано до митного поста "Кременчук" Дніпровської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію типу ІМ40ТН №UA110380/2020/000997 (тимчасову) /а.с.34-36/ на Шини "Michelin" 40.00 R 57 XDR3 MB4 E4R TL ** - 6 шт., пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, великогабаритні, поза шляхові, малюнок протектору не типу "ялинка". Шини призначені для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR 793D (вантажопідйомністю 218 т), мають глибокий протектор для кам`янистого ґрунту. Технічні характеристики: Розмір шини 40.00 R57; Тип малюнку протектора: Е4-глибокий, R-скельний; Посадочний діаметр - 57 дюймів (144,78 см); Індекс навантаження - 250; Індекс швидкості - В; Максимальна швидкість - 50 км/год. Сезон - всесезонні".

У графі 33 цієї митної декларації ТОВ "Єристівський ГЗК" зазначено код товару - .

Під час здійснення митного контролю за результатами перевірки тимчасової митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, головним державним інспектором ВМО №1 митного поста "Кременчук" Дніпровської митниці Держмитслужби надана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року /а.с. 38-39/ про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: У митному оформленні відмовлено у зв`язку з невідповідністю положенням частини 1 статті 260 МКУ та пункту 29 Положення про митні декларації; затвердженого ПКМУ від 21.05.2012р. №450 (із змінами, внесеними ПКМУ №344 від 24.04.2019р.), у частині, що передбачає не володіння точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. У даній МД (ІМ40ТН) зазначено всі характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. Контроль правильності заявленого декларантом коду товару згідно УКТЗЕД за даною партією товару не здійснювався. Суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД відсутні. Для завершення митного оформлення товарів і їх поміщення у заявлений митний режим необхідно подати митну декларацію, заповнену у звичайному порядку, у відповідності до положень частини 1 статті 258 МКУ. Оскарження відмови може бути здійснено у відповідності до положень глави 4 МКУ.

19 червня 2020 року ТОВ "Єристівський ГЗК" подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA110380/2020/001001 (додаткову) на зазначений вище товар /а.с.58-60/, у графі 33 якої зазначено код товару УКТЗЕД - .

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI /далі МК України/.

За визначеннями, наведеними у пунктах 20, 23 та 24 частини першої статті 4 МК України, митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та шостою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 5 частини восьмої статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів щодо відомостей про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Таким чином, з положень статті 257 МК України слідує, що декларування здійснюється шляхом заявлення точних відомостей про товар, у тому числі щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20 вересня 2012 року, в режимі ввезення (ІМ) вирізняються такі типи МД: АА - митна декларація, заповнена у звичайному порядку; ТК - тимчасова митна декларація на товари, відомості про кількісні характеристики яких можуть бути встановлені після розвантаження товарів з транспортного засобу та які можуть впливати на фактурну вартість, у тому числі якщо ціна товару визначається за формулою; ТФ - тимчасова митна декларація на товари, ціна яких визначається за формулою; ТН - тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо; РР - періодична митна декларація; ЕА - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим; ЕЕ - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення; ДТ - додаткова декларація до тимчасової декларації; ДР - додаткова декларація до періодичної митної декларації; ДЕ - додаткова декларація до попередньої митної декларації; ДМ - додаткова декларація для внесення змін до раніше оформленої митної декларації, заповненої в звичайному порядку.

Отже, при ввезенні товару на митну територію України декларантом можуть подаватися, зокрема, такі типи декларацій: АА - митна декларація, заповнена у звичайному порядку; ТН - тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо; ДТ - додаткова декларація до тимчасової декларації; ДЕ - додаткова декларація до попередньої митної декларації.

З оскаржуваної картки відмови слідує, що позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, зазначених у тимчасовій митній декларації ІМ40ТН №UA110380/2020/000945від 08 квітня 2020 року, у зв`язку з невідповідністю положенням частини першої статті 260 Митного кодексу України та Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №344 від 24 квітня 2019 року), оскільки у поданій митній декларації (ІМ 40 ТН) зазначено всі характеристики товарів, які необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, та суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД відсутні.

Частиною першою статті 260 МК України встановлено, що якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Відповідно до положень частин другої та третьої вказаної статті оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим. Якщо під час митного оформлення товарів митним органом бралися проби (зразки) цих товарів для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи), випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, може бути здійснений митним органом за тимчасовою митною декларацією у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 31 цього Кодексу, заходи тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на дату прийняття митним органом тимчасової митної декларації для оформлення. Якщо декларант не володіє точними відомостями, необхідними для визначення ставок митних платежів, для нарахування сум митних платежів за тимчасовою митною декларацією застосовується найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може підпадати товар.

Згідно з частинами восьмою-десятою цієї статті митний орган не має права відмовити в прийнятті тимчасової або періодичної митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу в прийнятті тимчасової або періодичної митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Оформлення митним органом тимчасової або періодичної митної декларації передбачає необхідність виконання вимог цього Кодексу, передбачених для поміщення товарів в обраний митний режим та сплати митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу.

Пунктом 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21 травня 2012 року /далі Положення №450/, передбачено, що декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли:

точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД або характеристики, які впливають на оподаткування товару, зокрема особливими видами мита, можуть бути встановлені після проведення їх дослідження;

у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв`язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо;

відомості про кількісні характеристики товарів можуть бути встановлені після навантаження товарів на транспортний засіб або вивантаження товару з транспортного засобу;

ціна товарів визначається за формулою.

Якщо в рамках процедур митного контролю та оформлення товарів, ввезених на митну територію України, за поданою митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа посадовою особою митного органу відбиралися проби (зразки) товарів, за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи декларування таких товарів може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації. Випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз) здійснюється митним органом за таких умов:

товари не підпадають під дію встановлених законодавством заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України відповідно до частини двадцять першої статті 356 Митного кодексу України;

усі митні платежі, що можуть підлягати сплаті під час поміщення товарів у митний режим, сплачені за найбільшими ставками з тих, під які може підпадати товар, відповідно до частини третьої статті 260 Митного кодексу України, без урахування податкових пільг у разі, коли результати досліджень можуть вплинути на застосування таких пільг;

якщо митним органом не визнано заявленої митної вартості товарів згідно із частиною третьою статті 54 Митного кодексу України, митному органу надається відповідно до розділу X Митного кодексу України забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою виходячи з найбільшої величини вартості таких товарів, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього, що визначається митним органом на підставі наявних відомостей відповідно до статті 308 Митного кодексу України.

Тимчасова митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Відповідно до порядку заповнення Графи 33 "Код товару" митних декларацій, наведеному у пункту 1 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684 /далі Порядок №651/, якщо не передбачено інше, то в першому підрозділі графи зазначаються перші 8 знаків коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У другому підрозділі графи зазначаються дев`ятий та десятий знаки коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Код товару згідно з УКТ ЗЕД може зазначатися на вибір Декларанта на рівні перших шести знаків у таких випадках: при декларуванні гуманітарної допомоги; при декларуванні товарів у митний режим тимчасового вивезення з умовним повним звільненням від оподаткування та без застосування заходів забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х Митного кодексу України; при реекспорті товарів після їх тимчасового ввезення на митну територію України з умовним повним звільненням від оподаткування та без застосування заходів забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х Митного кодексу України; при декларуванні припасів, що постачаються на транспортний засіб комерційного призначення, експлуатантом якого є нерезидент; при декларуванні товарів у митний режим митного складу.

З такого правового регулювання слідує, що декларант має право подати тимчасову митну декларацію на товар за наявності таких умов: 1) відсутність у декларанта точних відомостей про характеристики товару, які необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв`язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо; 2) тимчасова митна декларація містить дані, достатні для поміщення товару у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації; 3) для нарахування сум митних платежів у тимчасовій митній декларації зазначається найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може підпадати товар. Якщо не виконано всі умови, встановлені Митним кодексом України, митний орган має право відмовити в прийнятті тимчасової митної декларації із письмовим повідомленням декларанта про причини такої відмови.

Згідно з частиною першою статті 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259 - 2601 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Таким чином, при поданні додаткової декларації декларант або уповноважена ним особа зазначають у такій декларації точні відомості про товари, задекларовані за тимчасовою митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Позивач пов`язував виникнення у нього права подати тимчасову митну декларацію із тим, що ТОВ "Єристівський ГЗК" не володіло точними відомостями про характеристику ввезеного товару, оскільки між позивачем та митним органом існує невирішений судовий спір щодо визначення коду товару (шин) згідно з УКТЗЕД, який розглядається Полтавським окружним адміністративним судом у справі №440/4896/19.

Надаючи оцінку такому аргументу позивача, судом встановлено, що 09 січня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі №440/4896/19 за позовом ТОВ "Єристівський ГЗК" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019 від 25 листопада 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806060/2019/00086 від 25 листопада 2019 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/88838415).

Предметом судового розгляду у вказаній справі є, зокрема, рішення Полтавської митниці ДФС України про визначення коду товару №КТ-UA-2019 від 25 листопада 2019 року, яким митний орган змінив код товару згідно з УКТЗЕД з коду на код .

Як встановлено в межах вказаного провадження, рішення про визначення коду товару Полтавської митниці ДФС №КТ-UA-2019 від 25 листопада 2019 року прийнято за результатами розгляду митної декларації, заповненої у звичайному порядку, №UA806060/2019/202428 від 15 листопада 2019 року та доданих до неї документів, щодо товару (графа 31): "шини гумові, нові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження 250: а/шина "Michelin" 40.00 R 57 XDR3 MB4 E4R TL ** - 6 шт., пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, великогабаритні, поза шляхові, малюнок протектору не типу "ялинка". Шини призначені для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR 793D (вантажопідйомністю 218 т), мають глибокий протектор для кам`янистого ґрунту. Технічні характеристики: Розмір шини 40.00 R57; Тип малюнку протектора: Е4-глибокий, R-скельний; Посадочний діаметр - 57 дюймів (144,78 см); Індекс навантаження - 250; Індекс швидкості - В; Максимальна швидкість - 50 км/год. Сезон - всесезонні".

Суд окремо звертає увагу на ту обставину, що відносно товару, який подавався позивачем на митне оформлення за тимчасовою митною декларацією між позивачем та відповідачем не виникало жодних спорів щодо товару та/або його характеристик, який позивачем задекларовано у електронній тимчасовій митній декларації типу ІМ 40 ТН № UA110380/2020/000997, а відтак підстав для подання позивачем саме тимчасової митної декларації відносно такого товару у позивача не було. Посилання позивача на наявність між ним та митним органом спору, який вирішується судом у справі № 440/4896/19, як на підставу правомірності подання ним тимчасової митної декларації по декларуванню в інший період іншої партії подібного товару, а відтак і обґрунтування позивачем цим протиправності оскаржуваної картки відмови відповідача, суд визнає необґрунтованими також з огляду на наступне.

У справі №440/4896/19 митним органом було прийнято класифікаційне рішення, яким останнім визначено код товару інший, ніж вказано позивачем при декларуванні товару в листопаді 2019 року, а у справі, що розглядається митним органом не приймалося жодного класифікаційного рішення щодо визначення коду товару, позивачем самостійно подано додаткову митну декларацію із іншим кодом товару, самостійно в добровільному порядку сплачено всі необхідні митні платежі, виходячи із ставки ввізного мита товару передбаченого для коду товару визначеного саме позивачем самостійно, а не митним органом, а митні платежі сплачено не в якості гарантійних платежів з метою подальшого вирішення спірного питання, а в якості митних платежів передбачених законом для даного виду товару з метою його випуску у вільний обіг.

Твердження позивача, що без сплати митних платежів в повному обсязі він не зміг би отримати товар для свого використання є безпідставними, оскільки положеннями митного кодексу передбачено право платника здійснити гарантійні платежі із відповідним цільовим призначенням в якості забезпечення сплати ним в повному обсязі необхідних платежів та оскарження рішення митного органу щодо визначення коду товару, яким передбачено сплату більших митних платежів, ніж вважає позивач або надання самим платником митному органу необхідних документів з метою підтвердження правомірності визначення ним коду товару в порядку митних консультацій та у строки передбачені митним кодексом. Тобто, чинним законодавством передбачено конкретний алгоритм дій декларанта у такому випадку, зокрема подання ним основної митної декларації (а не тимчасової) із зазначенням в графі 33 такої МД код товару, який вважає вірним декларант. Митний орган, у разі наявності спору щодо правильності визначення декларантом коду товару у такій митній декларації приймає класифікаційне рішення, яким визначає інший код товару. Декларант після отримання такого рішення проводить з митним органом відповідні консультації, надає необхідні підтверджуючі документи або оскаржує рішення митного органу про визначення коду товару та, з метою отримання товару у вільний обіг, сплачує гарантійні митні платежі із відповідним кодом цільового призначення, а саме сплачує самостійно нараховані митні платежі та різницю між ними і митними платежами, нарахованими митним органом виходячи із його рішення про визначення іншого коду товару. Однак, у справі що розглядається вказаних обставин та відповідних до них правовідносин між учасниками справи не було. Зокрема, позивач не подавав основну митну декларацію, відповідач не приймав жодного класифікаційного рішення щодо визначення іншого коду товару ніж визначений позивачем, також позивачем не сплачувалися гарантійні платежі з метою випуску товару у такому випадку у вільний обіг, а позивачем було самостійно подано додаткову митну декларацію, визначено код товару, визначено більшу ставку мита, яке сплачено але не як гарантійний платіж із відповідними кодами класифікації, а митним органом не приймалося рішення щодо визначення коду товару, яке могло б порушити права позивача (у випадку прийняття та незгоди з ним) та випущено товар у вільний обіг без будь-яких обмежень чи зобов`язань для позивача.

Також зі змісту тимчасової митної декларації №UA110380/2020/000997 від 19 червня 2020 року вбачається, що у ній позивачем зазначено код товару згідно з УКТЗЕД , який передбачає меншу ставку митних платежів.

Так, відповідно до Розділу VII Митного тарифу України, встановленого Законом України "Про Митний тариф України" № 584-VII від 19 вересня 2013 року, для товару групи 40 "Каучук, гума та вироби з них" за кодом 4011 20 90 00 "Шини та покришки пневматичні гумові нові для автобусів і вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121" встановлюється ставка мита 7 %.

Разом з тим, у випадку подання тимчасової митної декларації (у зв`язку з наявністю суперечності щодо визначення коду товару згідно з УКТЗЕД) у графі 33 такої декларації декларант повинен зазначати код товару згідно з УКТЗЕД товарної підкатегорії, для якої передбачена найбільша ставка мита з тих кодів, у яких може класифікуватись товар (у спірному випадку: код НОМЕР_1 ), а також сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X Митного кодексу України (зокрема шляхом гарантійних платежів).

Так, відповідно до Розділу VII Митного тарифу України, встановленого Законом України "Про Митний тариф України" № 584-VII від 19 вересня 2013 року, для товару групи 40 "Каучук, гума та вироби з них" за кодом 4011 94 00 00 "Шини та покришки пневматичні гумові нові для використання на будівельних або промислових вантажно-розвантажувальних транспортних засобах і машинах, що мають посадочний діаметр обода більш як 61 см" встановлюється ставка мита 10 %.

Оскільки позивачем не дотримано законодавчо встановлені умови для подання тимчасової митної декларації, суд доходить висновку про правомірність складання відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску і пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року.

Про ті факти, що на момент подання тимчасової митної декларації позивач володів точними відомостями про характеристики товару, які необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, та що між позивачем та митним органом станом на цю дату були відсутні суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, свідчить і та обставина, що позивачем вже наступного дня після отримання оскаржуваного рішення від митного органу, 19 червня 2020 року, не дочекавшись ані набрання законної сили судовим рішенням у справі № 440/4896/19, ані додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень, ТОВ "Єристівський ГЗК" подано на вищевказаний товар додаткову електронну митну декларацію №UA110380/2020/001001 /а.с.58-60/, у графі 33 якої зазначено код товару , сплачено всі необхідні митні платежі (не в якості гарантійних платежів), та митним органом товар випущено у вільний обіг без будь-яких додаткових зобов`язань для позивача.

При цьому суд зауважує, що зазначення позивачем у графі 33 додаткової митної декларації коду товару УКТЗЕД "" є свідченням того, що ввезений позивачем товар відноситься до товарів за кодом УКТЗЕД , оскільки за змістом частини першої статті 261 МК України додаткова декларація містить точні відомості про товари, задекларовані за тимчасовою митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

За таких обставин суд доходить висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

При цьому, суд зазначає про відсутність порушених прав позивача, виходячи з наступного.

Статтею 11 Кодексу передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні.

Ні матеріали справи не містять, ні представники сторін у своїх поясненнях під час судового розгляду справи не змогли надати належних та обґрунтованих тверджень яке конкретне право позивача порушено у даній справі та які права позивача відновляться шляхом захисту визначеного позивачем у спосіб визнання протиправною та скасування картки відмови у той час, як спору щодо коду товару між сторонами по даному товару не має, митні платежі позивачем сплачено самостійно без гарантійних внесків, а товар випущено у вільний обіг без будь-яких додаткових зобов`язань для позивача.

Суд звертає увагу, що предметом позову є вимога позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року, яка прийнята митним органом після отримання від позивача тимчасової митної декларації № UA110380/2020/000997. Однак, позивачем в день станом на дату отримання оскаржуваної картки відмови було самостійно в добровільному порядку подано додаткову митну декларацію №UA110380/2020/001001, самостійно визначено всі характеристики товару (без отримання будь-якої додаткової інформації, якої у нього не було станом на дату подання тимчасової митної декларації, без висновків спеціалістів, без рішень суду, без сплати гарантійних платежів), сплачено митні платежі передбачені для коду товару визначеного самим позивачем, а митним органом у безспірному порядку випущено у вільний обіг задекларований товар без будь-яких додаткових зобов`язань для позивача.

Оскаржувана картка відмови №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року після подання позивачем додаткової митної декларації №UA110380/2020/001001 від 19 червня 2020 року фактично вичерпала свою дію, оскільки жодним чином не порушує права позивача та не зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Дії позивача, які були вчиненні ним самостійно після отримання оскаржуваної картки відмови не здійснювалися на вимогу такої картки, оскільки митним органом не приймалося окремого рішення про визначення іншого ніж позивачем коду товару, а також у оскаржуваній картці відмові №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року контроль правильності заявленого коду товару згідно з УКТЗЕД не здійснювався і позивачем не сплачувалися гарантійні платежі (із відповідним кодом цільового призначення) за митне оформлення товару з метою випуску його у вільний обіг.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110380/2020/00056 від 19 червня 2020 року - не підлягають задоволенню, оскільки з поданої позивачем додаткової митної декларації вбачається, що позивачем самостійно (без рішення відповідача) визначено код товару, самостійно в повному обсязі сплачено митні платежі (однак не як гарантійні платежі і не як різницю в платежі за кодом товару визначену позивачем у першій митній декларації), а також враховуючи, що відповідачем не приймалося жодне рішення про коригування митної вартості товару, митним органом товар випущено у вільний обіг без покладання на позивача будь-яких додаткових зобов`язань, суд вважає, що заявлені вимоги позивача заявлені безпідставно та скасування судом оскаржуваної картки відмови жодним чином не вплине на права та інтереси позивача.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов позивача пред`явлений до суб`єкта владних повноважень за відсутності порушеного права, а отже не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні також підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" ( вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область,39800, ідентифікаційний код 35713283) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ідентифікаційний код 43350935) про визнання протиправною та скасування картки відмови - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський