Справа № 1340/3750/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2020 року

Київ

справа №1340/3750/18

адміністративне провадження №К/9901/21262/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №1340/3750/18 за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення компенсації за невикористані відпустки та компенсації за затримку виплати сум, що належали при звільненні, в частині обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення компенсації за невикористані відпустки та компенсації за затримку виплати сум, що належали при звільненні, в частині обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 8 листопада 2018 року позов задовольнив частково:

- зобов`язав Червоноградську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки з врахуванням абзацу 6 пункту другого Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995року;

- зобов`язав Червоноградську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В решті вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 22 червня 2020 року скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року у справі №1340/3750/18 в частині обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалив нове рішення, яким зобов`язав Головне управління ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 60 682,92 грн середнього заробітку за час затримки з 10 серпня 2017 року до 8 листопада 2018 року.

У своїй касаційній скарзі Головне управління ДФС у Львівській області просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №1340/3750/18. Також просить поновити строк касаційного оскарження.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги і клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження встановлено, що 23 липня 2020 року до Верховного Суду вперше надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №1340/3750/18. Проте, ухвалою Верховного Суду від 5 серпня 2020 року касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має права її підписувати. Ця ухвала була отримана скаржником 10 серпня 2020 року згідно поштового повідомлення про вручення. Вдруге з касаційною скаргою Головне управління ДФС у Львівській області звернулося того ж дня - 20 серпня 2020 року.

За таких обставин, Верховний Суд визнає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені скаржником.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 КАС України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі Головне управління ДФС у Львівській області зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретну норму права щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалі від 17 березня 2020 року №320/1111/19.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом подання до Верховного Суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску строку Головним управлінням ДФС у Львівській області на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року і постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №1340/3750/18 і поновити його.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №1340/3750/18 за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення компенсації за невикористані відпустки та компенсації за затримку виплати сум, що належали при звільненні, в частині обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду