Справа № 240/9315/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/9315/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

02 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Мієнка Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (ухвалене 04 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 13 листопада 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :
в липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2019 №277-ВВ "Про результати службового розслідування" дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність; скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2019 №277- ВВ "Про результати службового розслідування" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення на позивача дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що в ході службового розслідування не встановлено обставини і наслідки виникнення недоліків в діяльності підрозділів прикордонного загону, конкретні дії позивача, які сприяли шкідливим наслідкам, причинний зв`язок між виявленими порушеннями та неправомірними діями позивача, ступінь та форму його вини.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2018 року наказом начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13.07.2018 року № 264-ОС старший лейтенант ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення інженерно технічного відділу.

15.03.2019 начальником Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" (а.с.21-27).

З метою підтвердження, або спростування факту неналежного виконання службових обов`язків з боку окремих військовослужбовців інженерно-технічного відділу Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, зокрема, з боку начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , групою офіцерів було проведено службове розслідування. В ході проведення службового розслідування було попередньо встановлено, що згідно з рапортом начальника загону - начальника-інженерно-технічного відділу підполковника ОСОБА_2 за вх. №65588 від 11.05.2019 року за результатами проведеного аналізу стану виконання вимог наказу начальника Азово-Чорноморського регіонального управління від 15.03.2019 року № 140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" виявлено невиконання вимог підпунктів 9.1-9.4 пункту 9 даного наказу (а.с.12-20).

За результатами службового розслідування відповідно до наказу від 03.06.2019 №277-ВВ ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність (а.с.28-30).

Вважаючи дії відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2019 №277-ВВ відповідач діяв з урахуванням встановлених в ході службового розслідування обставин, обґрунтовано та з дотриманням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг встановлено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абз.4 преамбули Дисциплінарного статуту дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Ст.4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до п.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Ст.84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі ст.85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначаються Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженою Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України 14.02.2005 № 111 (далі - Інструкція №111).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що з боку посадових осіб АЗЧРУ до позивача особисто було упереджене ставлення з моменту, коли на посаду старшого офіцера інженерно-технічного відділу АЗЧРУ було призначено підполковника ОСОБА_3 , оскільки ініціатором більшості стягнень, накладених на позивача, був саме підполковник ОСОБА_4 .

Оцінюючи вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз.2 ст.85 Дисциплінарного статуту заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Згідно з п. 11 Інструкції №111 заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.

Водночас, підполковник ОСОБА_5 , підлеглі ОСОБА_1 або співучасники правопорушення не входили до складу групи офіцерів, які проводили службове розслідування.

При цьому позивач не обґрунтовує та не надає доказів упередженого ставлення до нього офіцерів, які безпосередньо проводили службове розслідування.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.18 Інструкції №111 за результатами службового розслідування складається висновок.

Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.

Висновком службового розслідування від 25.05.2019 (а.с.12-20) в діях позивача встановлено наступні дисциплінарні порушення: незабезпечення належного утримання зброї, боєприпасів та матеріальних засобів підпорядкованого відділення, неякісну організацію та неналежне плануванні роботи відділення ракетного та артилерійського забезпечення, відсутність доповіді про реальний стан справ у відділенні ракетного та артилерійського забезпечення, несвоєчасне та неналежне виконання вимог підпунктів 9.1-9.4 пункту 9 наказу начальника Азово-Черноморського регіонального управління від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів", що призвело до порушення в організації порядку зберігання та видачі зброї та боєприпасів в підпорядкованих підрозділах прикордонного загону.

Згідно з резолюцією на копії наказу начальника Азово-Черноморського регіонального управління від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" встановлено, що 19.03.2019 заступник начальника загону - начальник інженерно-технічного відділу підполковник ОСОБА_2 визначив ОСОБА_1 наступні завдання:

1) 22.03.19 вимоги даного наказу довести розпорядженням до підрозділів охорони державного кордону;

2) внести відповідні зміни до наказу начальника прикордонного загону;

3) порядок зберігання зброї та боєприпасів в прикордонному загоні привести до вимог зазначеного наказу;

4) здійснити доповідь про виконання вимог наказу;

5) контроль виконання.

Оцінюючи висновок службового розслідування в частині невиконання обов`язку щодо доведення наказу від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" до підрозділів охорони державного кордону, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що факт направлення наказу від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" підтверджується довідкою на даному наказі, яку власноруч проставив ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку службового розслідування під наказом №140-АГ у відділенні документального забезпечення штабу зареєстровано наказ від 08.02.2019 №140-АГ "Про перезакріплення службового собаки".

Водночас, наказ "Про перезакріплення службового собаки" датований 08.02.2019, в той час як в довідці від 26.03.19 (а.с.46) зазначено про відпрацювання наказу від 15.03.2019, що відповідає даті наказу "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів".

Крім того, вказана довідка написана під резолюцією підполковника ОСОБА_2 від 19.03.19, якою визначено завдання для позивача

При цьому в порушення п.18 Інструкції №111 до матеріалів службового розслідування не долучено наявні докази, зокрема, копії супровідних листів, журналів вихідної кореспонденції або інші документи, що дають можливість встановити який саме наказ №140-АГ опрацьовано ОСОБА_1 .

Отже, висновки службового розслідування про те, що позивач не виконав завдання щодо доведення до підрозділів охорони державного кордону наказу від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно з висновком службового розслідування встановлено, що на підставі наказу від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів" ОСОБА_1 відпрацьовано наказ по прикордонному загону від 25.03.2019 №336-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів".

Таким чином, висновки службового розслідування про те, що ОСОБА_1 не виконав завдання підполковника ОСОБА_2 згідно з резолюцією від 19.03.2020, не підтверджуються матеріалами службового розслідування.

Оцінюючи висновок службового розслідування в частині порушення позивачем організації порядку зберігання та видачі зброї та боєприпасів в підпорядкованих підрозділах прикордонного загону, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з висновком службового розслідування ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі підпункти 9.1-9.4 пункту 9 наказу начальника Азово-Черноморського регіонального управління від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів", а саме:

"9. Порядок організації зберігання, видачі та забезпечення озброєння та боєприпасів в підрозділах охорони державного кордону при спільному зберіганні в одній кімнаті зберігання зброї привести до єдиних вимог.

9.1 ...забезпечення боєприпасами персоналу відділень інспекторів прикордонної служби здійснювати від відділу прикордонної служби...

9.2 При спільній дислокації та спільному зберіганні відділень інспекторів прикордонної служби, наказом по органу охорони державного кордону визначити начальника підрозділу через якого будуть забезпечуватись боєприпасами, оптичними приладами та засобами активної оборони (...) спільно розміщені з ним відділення інспекторів прикордонної служби.

9.3 ...при спільному зберіганні з підрозділами оперативно-розшукового управління:

Забезпечення боєприпасами персоналу оперативно-розшукових підрозділів здійснювати від відділів прикордонної служби спільно з якими дислокуються...

9.4 Ведення службової документації щодо обліку, перевірок, видачі озброєння та боєприпасів при спільному зберіганні...".

Згідно з п.13 наказу від 15.03.2019 №140-АГ передбачено начальникам органів охорони кордону організацію обліку, забезпечення та зберігання озброєння та боєприпасів привести у відповідність даного наказу у місячний термін з дня його надходження.

Відповідно до штампу реєстрації вхідної кореспонденції наказ від 15.03.2019 №140-АГ надійшов до відповідача 19.03.2019 (а.с.21).

Таким чином, ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати пп.9.1-9.4 вказаного наказу до 19.04.2019.

Судом встановлено, що 05.05.2019 за вх.№6048 до Херсонського прикордонного закону надійшла службова записка начальника оперативно-розшукового управління полковника ОСОБА_6 від 24.04.2019 про надання вказівок відповідним посадовим особам про забезпечення стрілецькою зброєю та боєприпасами до них оперативно-розшукових підрозділів на виконання вимог наказу від 15.03.2019 №140-АГ (а.с.38).

Отже, станом на 24.04.2019 оперативно-розшукові управління не були забезпечені озброєнням відповідно до вимог наказу від 15.03.2019 №140-АГ "Про організацію зберігання зброї та боєприпасів і забезпечення ними підрозділів".

Таким чином, матеріалами службового розслідування підтверджується факт невиконання позивачем положень пп.9.1-9.4 наказу від 15.03.2019 №140-АГ щодо забезпечення озброєнням оперативно-розшукових підрозділів у строк до 19.04.2019.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно зі ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Водночас, в матеріалах службового розслідування та матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 доповідав підполковнику ОСОБА_2 про невиконання або неможливість виконання положень наказу від 15.03.2019 №140-АГ у строк до 19.04.2019.

Отже, в порушення вимог ст.37 Статуту позивач не доповів командирові (начальникові), який віддав наказ, про неспроможність виконати наказ від 15.03.2019 №140-АГ своєчасно та у повному обсязі, тому висновки службового розслідування в цій частині є обґрунтованими.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що він не міг виконати наказ від 15.03.2019 №140-АГ в частині забезпечення озброєнням оперативно-розшукових підрозділів у встановлений строк, оскільки оперативно-розшукові підрозділи не підпорядковані відділу прикордонної служби, тому йому не міг знати про кількість військовослужбовців та кількість і види необхідних боєприпасів.

Оцінюючи вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин старший лейтенант ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення інженерно технічного відділу.

Ст.58 Статуту передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема:

- планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

- знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

- знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;

- організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту.

Ст. 83 Статуту визначено обов`язки начальника служби полку, зокрема:

- знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності;

- своєчасно подавати заявки на озброєння, бойову та іншу техніку і матеріальні засоби для своєї служби, здійснювати їх одержання, зберігання, видачу в підрозділи і своєчасно поновлювати (освіжати) непорушний запас.

Відповідно до ст. 84 Статуту начальник служби бригади за спеціальністю має право давати командирам підрозділів вказівки і рекомендації з бойової підготовки особового складу та експлуатації (використання) і обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів.

Згідно зі ст.93 Статуту на доповнення вимог, викладених у статтях 82-84, начальник служби ракетно-артилерійського озброєння бригади відповідає за збереження озброєння, боєприпасів і військово-технічного майна на складах бригади і зобов`язаний в тому числі щорічно планувати роботу з експлуатації ракетно-артилерійського озброєння та розробляти заходи щодо підтримання його у боєздатному стані; забезпечувати правильне зберігання озброєння, боєприпасів і військово-технічного майна на артилерійському складі бригади, здійснювати контроль за їх наявністю і зберіганням у підрозділах бригади, не менше ніж двічі на рік перевіряти їх технічний стан; проводити перевірку стрілецької зброї, зокрема пономерну перевірку зброї поточного постачання, результати перевірки оформляти актом.

Отже, до посадових обов`язків ОСОБА_1 як начальника відділення ракетного та артилерійського забезпечення інженерно технічного відділу в тому числі входять обов`язки знати стан справ у дорученому відділенні, знати потреби і запити особового складу, подавати заявки на озброєння, здійснювати одержання, зберігання, видачу озброєння в підрозділи, а також забезпечувати правильне зберігання озброєння.

Водночас, позивач не надав доказів про те, що у період з 19.03.2019 по 19.04.2019 він здійснював заходи щодо з`ясування потреби оперативно-розшукових підрозділів в озброєнні.

З урахуванням наведеного доводи позивача про те, що він не знав про необхідну кількість озброєння для забезпечення оперативно-розшукових підрозділів, не спростовують наявність вини ОСОБА_1 у невиконанні наказу від 15.03.2019 №140-АГ та не можуть бути підставою для звільнення його від дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, висновки службового розслідування про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно та неналежним чином виконав вимоги підпунктів 9.1-9.4 пункту 9 наказу від 15.03.2019 №140-АГ, а також не доповів про реальний стан справ у відділенні ракетного та артилерійського забезпечення, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами службового розслідування.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що до позивача застосовано занадто суворе дисциплінарне стягнення, колегія суддів виходить з наступного.

Ст.83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з п. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Ч.3 ст.106 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо накладене на військовослужбовця дисциплінарне стягнення, крім попередження про неповну службову відповідність, після закінчення року не було знято і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

Зі службової картки ОСОБА_1 встановлено, що на момент застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (03.06.2019), у позивача були незняті дисциплінарні стягнення, а саме: догана, накладена 21.03.2019; сувора догана, накладена 23.04.2019; догана, накладена 06.05.2019 згідно з наказом №230-ВВ.

Таким чином, з урахуванням характеру дисциплінарного правопорушення, що підтверджується матеріалами службового розслідування, та наявності незнятих дисциплінарних стягнень відповідач обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2019 №277-ВВ прийнято обґрунтовано та з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності.

Отже, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі 11 вересня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Смілянець Е. С.