Справа № 800/234/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2020 року

Київ

справа №800/234/17

адміністративне провадження №П/9901/412/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Загороднюка А.Г., Соколова В.М. у справі №800/234/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконними та скасування рішення від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17, поновлення на посаді судді,

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя, в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати рішення від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» та поновити її на посаді судді.

Ухвалою Верховного Суду від 9 лютого 2018 року, зокрема, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконними та скасування рішення від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

14 вересня 2020 року на адресу суду надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Загороднюка А.Г., Соколова В.М .

Заяви мотивовані, зокрема, тим, що Вища рада правосуддя вносила подання Президенту України про призначення всіх суддів Верховного Суду, а також наділена повноваженнями, управлінськими функціями щодо вирішення питання відкриття та вирішення дисциплінарних справ, вирішення питання щодо можливості звільнення суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Отже, судді цього суду перебувають у межах дисциплінарної юрисдикції Вищої ради правосуддя, в тому числі судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М .

З огляду на такі обставини, зазначає позивачка, з точки зору своїх повноважень Вища рада правосуддя (відповідач у справі) є органом влади, який вирішує професійну долю суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому вона як позивачка, сторона у справі має обґрунтовані сумніви та побоювання щодо відсутності у суддів цього суду незалежності та неупередженості при розгляді її позову, оскільки судді КАС ВС, зокрема, Загороднюк А.Г., Соколов В.М. при розгляді цієї справи, в якій однією зі сторін є Вища рада правосуддя, за таких умов не можуть забезпечувати незалежність та безсторонність.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, ці обставини не відповідають поняттю «незалежного та неупередженого суду» у значенні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, позивачка, посилаючись на абзаци 2, 5 пункту 16 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26 листопада 2010 року N 30, зазначила, що визначення кожного судді, який входить до складу колегії суддів, повинно відбуватись індивідуально, тобто про включення судді до складу колегії суддів для розгляду справи свідчить окремий протокол автоматизованого розподілу справи на кожного суддю.

Водночас відповідно до даних звіту про автоматизований розподіл від 4 серпня 2020 року справи №800/234/17 відбулась зміна членів колегії: судді Смоковича М.І. та Губської О.А. були замінені суддями Соколовим В.М. та Загороднюком А.Г. Тобто для визначення двох суддів колегії було здійснено одну процедуру автоматизованого розподілу, що свідчить про порушення пункту 16 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, вважає позивачка.

Верховний Суд, розглянувши заяви ОСОБА_1 та проаналізувавши норми процесуального права, які регулюють порушене питання, дійшов висновку про таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Заяви ОСОБА_1 про відвід суддів, як вбачається з них, подані на підставі пунктів 4 та 5 частини першої статті 36 КАС України (наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу).

Проаналізувавши всі доводи та аргументи, що містяться в заявах про відвід, суд дійшов висновку, що вони не містять обставин, визначених статтями 36, 37 КАС України, за наявності яких судді підлягають відводу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Наведені у заявах ОСОБА_1 про відвід мотиви, за яких, на її думку, судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М. підлягають відводу, не можуть слугувати підставою для відведення цих суддів, оскільки такі мотиви ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість вказаних суддів у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості, з матеріалів позовної заяви та доводів заяв про відвід суддів не вбачається.

Також варто зауважити, що пунктами 2 та 3 рішення Ради суддів України від 8 червня 2017 року №34 передбачено, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Наявність правовідносин між суддею та органами суддівського врядування (Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Державна судова адміністрація України), якщо він розглядає справу про аналогічні правовідносини іншого судді з цими органами, не породжує конфлікту інтересів.

При розгляді конкретної справи не утворює конфлікту інтересу такий приватний інтерес, який мають усі інші судді.

Крім того, за інстанційною юрисдикцією судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя є Верховний Суд (частина четверта статті 22, частина друга статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, іншого компетентного суду, крім Верховного Суду, для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі №800/234/17 (провадження П/9901/412/18) немає.

Водночас розгляд справи компетентним судом є принциповим з огляду на положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Ради суддів України від 18 травня 2018 року №24 зроблено такий висновок.

Ані у Законі України «Про запобігання корупції», ані у процесуальному законодавстві не розглядається такий випадок, коли суддя буде «прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи» (пункт 2 частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України), однак цю справу неможливо буде передати будь-якому іншому судді, адже усі судді матимуть той самий приватний інтерес. Проте у статті 20 параграфу 2 «Законодавчого інструментарію щодо конфліктів інтересів» Ради Європи зроблено такий виняток: «Приватні інтереси не складають конфлікту інтересів, якщо усі інші судді у країні мали би такий самий конфлікт інтересів».

Ураховуючи наявність у міжнародній практиці усталеного підходу в оцінці ситуацій стосовно конфлікту інтересів: ситуації, які стосуються усіх, а не тільки конкретного судді, не є конфліктом інтересів.

За таких обставин, наведені у заявах ОСОБА_3 про відвід суддів обставини не можуть бути підставою для відведення суддів Загороднюка А.Г., Соколова В.М. від розгляду цієї справи.

Щодо порушення, на думку позивачки, абзаців 2, 5 пункту 16 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та, відповідно, наявності підстав для відведення зазначених суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КАС України, необхідно зазначити таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною першою статті 31 передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Водночас згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Розділу Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється: до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше ніж три місяці з дня набрання ним чинності - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, визначеними цією редакцією Кодексу.

Правове регулювання відносин, пов`язаних із функціонуванням автоматизованої системи документообігу суду, здійснюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду затверджено Рішенням Ради суддів України 26 листопада 2010 року N 30.

Останніми рішеннями Ради суддів України, відповідно до яких вносились зміни до Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (від 17 липня 2020 року N 38, від 12 квітня 2018 року N 16, від 2 березня 2018 року N 17) запроваджено правило, згідно з яким: до підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи: в судах застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року, та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду; повністю зберігаються повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, у тому числі щодо в частині затвердження засад використання автоматизованої системи документообігу суду.

Отже, на день здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (4 серпня 2020 року) у справі №800/234/17 було чинним Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року, і зазначена редакція Положення не містила абзаців 2 та 5 пункту 16 Розділу VIII, про порушення яких стверджує позивачка.

Натомість заміна судді-члена колегії в складі колегії суддів визначався підпунктами 2.3.23, 2.3.25 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яких було дотримано під час здійснення заміни суддів-членів колегії Смоковича М.І. та Губської О.А.

Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, заяви про відвід суддів необхідно визнати необґрунтованими та передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 36, 37, 40, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованими подані ОСОБА_1 заяви про відвід суддів Загороднюка А.Г., Соколова В.М.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

А.Г. Загороднюк

О.В. Калашнікова

В.М. Соколов