Справа № 815/859/16
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 815/859/16

адміністративне провадження № К/9901/42921/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Стародуба О.П., Шарапи В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 (головуючий суддя: Стас Л.В., судді: Турецька І.О., Косцова І.П.) у справі №815/859/16 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2016 ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (далі - відповідач або уповноважена особа Фонду), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» № 3-ТА від 10.12.2015 в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника;

визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що призвели до невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб;

зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» включити ОСОБА_1. до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку № НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 з одночасним поданням відповідних відомостей до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» Білої І.В. №3-ТА від 10.12.2015 в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника.

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» Кічука О.І., що призвели до невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» Кічука О.І. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку № НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 з одночасним поданням відповідних відомостей до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що уповноваженою особою не доведено наявність правових підстав для визнання правочину нікчемним, у зв`язку з чим невключення позивачки до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду є протиправним та суперечить приписам Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», 3-тя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи що на рахунок ОСОБА_1 з рахунку ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП», розміщеного в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», перераховано кошти, як поворотну фінансову допомогу, дійшов висновку, що перераховані кошти на рахунок позивача не є його власними коштами та не є вкладом в розумінні Закону № 4452-VI, а отже уповноваженою особою Фонду прийнято обґрунтоване рішення про нікчемність правочину та відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Не погоджуючись із рішення суду апеляційної інстанції, позивачка направила на адресу суду касаційну скаргу (надійшла поштою 20.02.2017), у якій просила скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивачка зазначила про долучення до позовної заяви копії виписки по рахунку, яка підтверджує наявність грошових коштів у розмірі 99 499,41 грн на її рахунку станом на 02.10.2015.

Скаржник стверджує, що за наявності копії договору від 20.08.2015 №02/15, укладеного між позивакою та ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП», висновки суду про «дроблення коштів» є протиправними та не можуть бути підставою для визнання договору нікчемним.

Вважає, що невключення її до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок ФГВФО грубо порушують діючі норми законодавства, а також права та законні інтереси, оскільки обмежує її право користування, володіння та розпорядження власністю.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що встановлення нікчемності спірних правочинів відноситься до компетенції судів, а не уповноваженої особи Фонду, та відповідно оскаржувані дії щодо визнання правочинів нікчемними вчинені з перевищенням повноважень відповідача, що є достатньою підставою для визнання їх неправомірними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.02.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України ) та інших законодавчих актів", яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Від відповідача та третьої особи відзиву на касаційну скаргу позивача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу визначений наступний склад суду : головуючий суддя -Чиркін С.М.. судді: Стародуб О.П., Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судом, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено 20.08.2015 між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП» (позикодавець) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 02/15, відповідно до якого останній надає ОСОБА_1 поворотну фінансову допомогу у розмірі 100 000, 00 грн, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

02.10.2015 ТОВ «ДІ Л ЕС ГРУП» подано до ПАТ «ЮСБ БАНК» платіжне доручення №44 на суму 100 000,00 грн, на підставі якого ці кошти перераховані на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 .

Згідно з інформацією наявною у банківській виписці по рахунку ОСОБА_1 , станом на 31.10.2015 залишок коштів складав 99 499, 41 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №665/БТ ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №182 про запровадження з 03.10.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 03.10.2015 по 03.01.2016 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 241 від 28.12.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» призначено Кічука О.І. строком на 2 роки з 28.12.2015 по 27.12.2017.

10.12.2015 уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» Білою І.В. прийнято рішення № 3-ТА про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності.

Як вбачається з додатків до спірного рішення, ОСОБА_1 включена до переліку осіб, до яких застосовано реституцію в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК».

28.01.2016 позивачка звернулась до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» Кічука О.І. з заявою про включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб в розмірі 99 499, 41 грн.

За результатами розгляду, уповноваженою особою Фонду направлено ОСОБА_1. повідомлення №1721 від 25.02.2016 про нікчемність правочину.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, де зазначено, що у зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28.12.2015 № 241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 30.12.2015 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

З урахуванням викладеного та у зв`язку із тим, що відповідачем прийнято спірне рішення та не здійснено дій щодо включення позивачки до переліку вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, вона звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом №4452-VI.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Так, за змістом частин першої та другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Нормами статті 27 Закону № 4452-VI встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а саме:

уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку;

уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

уповноважена особа Фонду формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За правилами частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що уповноважена особа Фонду дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо невключення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому Верховний Суд зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини 2 статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Водночас перелік, передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

Відтак, оскільки таке рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), жодні права яких не можуть порушуватися унаслідок прийняття цього рішення. Тобто права позивачки в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа такого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій (рішень) уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності правочинів не можуть розглядатися в судах (у тому числі адміністративних, цивільних, господарських).

З огляду на викладене в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» Білої І.В. №3-ТА від 10.12.2015 щодо визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, провадження у справі слід закрити.

Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 (справа № 910/12294/16), від 16.05.2018 (справа №910/24198/16), від 02.04.2019 (справа № 816/4666/15.

Щодо посилання уповноваженої особи Фонду на пункт 9 частини третьої статті 38 №4452-VI, відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, Верховний Суд зазначає таке.

Вказана підстава для віднесення правочину до числа нікчемних введена у дію 12.08.2015 одночасно з набранням чинності Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку».

За приписами пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI нікчемність договорів (правочинів) банку за цим пунктом пов`язана з такими умовами:

1) здійснення операції у період віднесення банку до категорії проблемних;

2) укладення (переоформлення) договору призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку;

3) банківську операцію (укладення або переоформлення договору) здійснено з порушенням норм законодавства. Остання умова є обов`язковою для визнання договору (правочину) банківського вкладу (рахунку) або транзакцій, здійснених на підставі такого договору, нікчемними за пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Проте в межах спірних правовідносин суди не встановили, а відповідачем не доведено, що такі банківські операції здійснені з порушенням норм законодавства.

За наслідками розгляду справи №816/378/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

"…ні Законом України "Про банки і банківську діяльність", ні Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління НБУ від 17.08.2012р. №346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за №1590/21902, не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Водночас постанова НБУ про віднесення банку до числа проблемних згідно зі статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, доказів обізнаності позивачки про встановлені для банку обмеження відповідач не надав, а суди попередніх інстанцій таких обставин не встановили. При цьому невиконання посадовими особами Банку наведених у постанові НБУ приписів про його віднесення до категорії проблемних саме по собі не може бути підставою для висновку про нікчемність або недійсність правочинів Банку.

Згідно з постановою НБУ про віднесення банку до числа проблемних, Банк було віднесено до категорії проблемних. Разом із цим віднесення Банку до категорії проблемних не передбачало введення до нього тимчасової адміністрації, але обмежувало певні види діяльності Банку, наведені в цій постанові.

Зазначений правовий акт НБУ, зважаючи на його юридичну силу та властивості, є правовим актом індивідуальної дії, має чітко виражений організаційно-розпорядчий, персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямовані передусім на особу, якій він адресований, і породжує конкретні правовідносини, обумовлені ним, зокрема спрямований на реалізацію заходів впливу щодо конкретного проблемного банку…, а не стосовно невизначеного кола осіб, та дія його вичерпується одноразовим застосуванням.

Отже, така постанова НБУ з огляду на її правову природу не є актом цивільного законодавства в розумінні положень статті 4 ЦК України, у зв`язку з чим підстав для застосування норм статей 203, 215 ЦК України до спірного правочину як акта законодавства в контексті невідповідності його зазначеній постанові НБУ немає.

Також у постанові НБУ про віднесення банку до числа проблемних не передбачено заборони на перерахування (списання) грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб, відкритих у такому банку."

Такі висновки Великої Палати Верховного Суду підтримано у постановах Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №826/18684/16 та від 13.08.2020 у справі №826/1897/16.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

В розумінні положень частини першої статті 2 Закону 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Водночас Суд звертає увагу, що кошти на поточний рахунок позивачки надійшли до запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК».

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивачки до переліку вкладників ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів названого вище Закону.

Згідно із частиною третьою статті 3 КАС України (у чинній редакції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 27 Закону № 4452-VI (у редакції Закону України від 16.07.2015 N 629-VIII, яка діє з 01.07.2016) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

За змістом розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (зі змінами та доповненнями; далі Положення №14) протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, Верховний Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та/або доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» за рахунок Фонду.

Такий спосіб захисту порушених прав у повній мірі відповідає вимогам справедливості та забезпечить безперешкодне виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції зміні з закриттям провадження в частині позовних вимог.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 354, 355, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі №815/859/16 - скасувати.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 в частині задоволеної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» Білої І.В. №3-ТА від 10.12.2015 щодо визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 , нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника - скасувати та провадження в цій частині закрити.

Змінити постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016, виклавши абзац четвертий резолютивної частини у такій редакції:

«зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та/або доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» за рахунок Фонду».

В решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 у -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С. М. Чиркін

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Шарапа