Справа № 580/3098/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2020 року справа № 580/3098/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадженняадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.08.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп-т. Повітрофлотський, 6; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним та скасування п.21 рішення щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 16.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2020 №86;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, як інваліду II групи інвалідності, з 16.05.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності II групи відповідно до Закону України від 03.07.2020 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2512.2013 № 975.

Позов мотивовано тим, що відповідач всупереч вимог закону відмовив у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок отримання травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Позивач стверджує, що у разі встановлення військовослужбовцю (в тому числі і військовослужбовцю строкової служби) більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ). Згідно з даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказану ухвалу третя особа отримала 20.08.2020, відповідач отримав 21.08.2020, а позивач 28.08.2020.

31.08.2020 від третьої особи надійшов відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги є його дискреційним повноваженням. Зазначає, що позивач брав участь у спеціальних зборах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році та мав статус військовозобов`язаного, а не військовослужбовця, з огляду на що одноразова грошова допомога йому повинна призначатися не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів. Інвалідність позивачу встановлена понад 3-місячний термін. Тому відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.

02.09.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити повністю. Зазначає, що п.2 ч.1 ст.3 Закону України від 20.12.1991 №2011-XIII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на який у своєму відзиві посилається третя особа визначає, що дія цього Закону поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, а одноразова грошова допомога є гарантованою державною виплатою лише тим особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Оскільки обґрунтованих клопотань про розгляд справи за участю сторін суду не надходило, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути без повідомлення та виклику сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З 12.11.1986 до 20.12.1986 позивач перебував на спеціальних зборах та взяв участь у ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС, отримав дозу опромінення 25 рентген, що підтверджується записами військового квитка від 08.11.1978 серії НОМЕР_3 , виданого Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської області.

Згідно з посвідченням від 01.10.2019 серії НОМЕР_4 позивач є учасником наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням від 04.06.2019 серії НОМЕР_5 .

Відповідно до довідки огляду МСЕК від 12.09.2011 серії 10 ААА №911557 Черкаська спеціалізована радіологічна медико-соціальна експертна комісія встановила 09.09.2011 позивачу ІІІ групу інвалідності безтерміново.

Згідно з експертним висновком Черкаської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 04.05.2011 №17 захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ від 16.05.2019 №460540 позивачу з 16.05.2019 встановлена II група інвалідності безтерміново, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

За наслідками розгляду поданих позивачем документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги пунктом 21 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 19.06.2020 №86, йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Підставою зазначено п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою одноразова грошова допомога призначається військовозобов`язаним призваним на збори, у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін. Також, як підставу відмови, вказано п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, який визначає, що у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, а отже, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII), Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі Порядок №975).

Згідно з ст.3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону №2232-XII визначає гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, вказана стаття визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України","Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Відповідно до ст.41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Статтею 1 Закону 2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.1-2 Закону 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

На підставі ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.16-2 вона призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII на час виникнення спірних правовідносин якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Отже, право на вказану допомогу при зміні ступеня інвалідності у разі спливу дворічного строку з дня первинного її встановлення втрачається.

Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Отже, вказані норми Закону та Порядку пов`язують втрату права особи на отримання визначеного виду допомоги зі спливом дворічного терміну з часу, що відліковується виключно з дати первинного встановлення інвалідності.

Зважаючи, що первинно інвалідність позивачу встановлена з 09.09.2011, його доводи щодо наявності права на виплату допомоги та безпідставності спірного рішення відповідача є необгрунтованими. Вказана норма Закону відповідачем трактована вірно і в спірних правовідносинах він діяв з дотриманням меж, порядку та способу дій, визначених законом.

Тому суд дійшов висновку, що спірне рішення є правомірним і не підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач довів, що діяв у межах, спосіб і в порядку, що визначені законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат і результат вирішеного спору, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовну ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 14.09.2020.