Справа № 160/2769/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/2769/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року (головуючий суддя Луніна О.С.)

у справі № 160/2769/20

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», в якому просив визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.02.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною у виконавчому провадженні ВП № 59401401 при примусовому виконанні виконавчого напису № 12927, виданого 31.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач живе, перебуває та працює у Дніпропетровській області, у місті Києві позивач не проживає, не перебуває та не працює, його майно та банківські рахунки там не знаходиться. Натомість виконавчий округ приватного виконавця Лановенко Л. О. поширюється на місто Київ. Отже, відповідач не мала права приймати до виконання виконавчі документи, оскільки її виконавчий округ у місті Києві не відповідає місцю проживання/перебування/роботи як боржника-фізичної особи у Дніпропетровській області. У зв`язку з цим виконавче провадження ВП № 59401401 відкрито незаконно, а саме, з порушенням вищезазначених вимог ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Суд встановив, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. під час прийняття постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2020 року діяв у відповідності до приписів Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Також суд зазначив, що позивач, неодноразово оскаржуючи постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з підстав проведення виконавчих дій не за місцем виконання, не скористався своїм правом та не оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, зазначає, що з постановою про відкриття виконавчого провадження ознайомився під час розгляду даної справи. За твердженням позивача, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив доводи позивача та обставини справи.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. № 12927 від 31.05.2019 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» заборгованість у розмірі 32 195,89 грн.

10.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

18.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про скасування процесуального документа постанови від 10.07.2019 року на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/7061/19 від 18.08.2019 року.

24.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

25.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про скасування процесуального документа постанови від 24.09.2019 року на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 року у справі № 160/9908/19.

25.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, 37415,47 грн.

Позивач, вважаючи, що постанову про арешт коштів прийнято з порушенням територіальності, звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

За правилами ч.1, 2 ст. 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Із аналізу вищенаведених положень статті 24 Закону № 1404-VIII слідує, що вказаною нормою визначено дві підстави для прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів: 1) за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи; 2) за місцезнаходженням майна боржника.

Ці підстави для прийняття виконавчих документів приватним виконавцем до виконання є окремими і в законі визначаються за критерієм їх віднесенням до особи чи до майна.

Спірним питанням в даній справі є постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 25.02.2020 у виконавчому провадженні ВП № 59401401 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на час звернення до суду з позовом про оскарження постанови відповідача від 25.02.2020 про арешт коштів боржника з підстав проведення виконавчих дій не за місцем виконання та вирішення спору у цій справі постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 59401401 не скасована, а відтак у приватного виконавця є певні повноваження та обов`язки вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого документа на підставі відкритого виконавчого провадження.

Згідно положень абзацу другого частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII, після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження, наступні виконавчі дії, в тому числі і накладення арешту на кошти боржника, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. А для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України (ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VIII).

Відповідно ст.10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлено статтею 48 Закону №1404-VIII.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 2 ст. 48 Закону №1404-VIII).

Системний аналіз наведених вище правових норм свідчить, що звернення стягнення на кошти, в тому числі шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника, не обмежується територією виконавчого округу приватного виконавця, оскільки як уже наголошувалось судом вище, діючі положення Закону №1404-VIII надають право приватному виконавцю після відкритті виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таке ж правило встановлено і частиною 6 статті 25 Закону №1403-VIII.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач вже неодноразово оскаржував постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з підстав проведення виконавчих дій не за місцем виконання.

Посилання позивача на судові рішення у справах № 160/7061/19 та №160/998/19, в яких, за його твердженням, зокрема, встановлено порушення відповідачем принципу територіальності при винесенні постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника у ВП 59401401, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в даних справах предметом розгляду питання правомірності прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження не було.

Висновки суду у судових рішеннях у справах № 160/7061/19 та №160/998/19 не є обов`язковими при вирішенні спору у даній справі.

Відповідно до правил ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку обставини, які встановлені вказаними вище рішеннями суду, не підлягають дослідженню в межах справи, що розглядається, оскільки не впливають на характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не скасована та є чинна, доводи позивача про порушення відповідачем при винесені постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2020 принципу територіальності є безпідставними.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі №160/2769/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко