Справа № 640/18786/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 640/18786/18

адміністративне провадження № К/9901/19632/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року (Чудак О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (судді: Василенко Я.М., Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: дочірнє підприємство «Уманський консервний комбінат», розпорядник майна та керівник дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат» арбітражний керуючий Кудляк Євген Васильович про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

09 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» (далі - позивач, ТОВ «Уманьміськбуд») звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: дочірнє підприємство «Уманський консервний комбінат», розпорядник майна та керівник дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат» арбітражний керуючий Кудляк Євген Васильович, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича від 05 липня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43755521.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 43755521 порушує права позивача як переможця електронних торгів № 201919 на оформлення результатів таких торгів (укладання відповідного договору) та набуття права власності на відповідне нерухоме майно (предмет торгів).

При цьому, позивач посилається на те, що судове рішення про визнання боржника банкрутом скасовано Верховним Судом, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто підстави, з яких ДП «СЕТАМ» було зупинено електронні торги № 201919, а відповідачем прийнято оскаржувану постанову від 05 липня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43755521, на переконання позивача, відпали, що на його думку, обумовлює протиправність такої постанови та необхідність її скасування.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року провадження у справі закрито.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позивач звернувся до суду з позовом у цій справі для захисту свого права як переможця електронних торгів № 201919 на оформлення їх результатів, яке він вважає порушеним внаслідок зупинення торгів та закінчення державним виконавцем виконавчого провадження № 43755521, у межах якого проводилися такі торги.

При цьому, суди зазначили, що фактично спірні правовідносини виникли між позивачем і третьою особою у зв`язку з тим, що системою реалізації майна не було сформовано протоколу електронних торгів № 201919, на яких переможцем визнано позивача, і предметом розгляду в даній справі фактично є завершення процедури електронних торгів та оформлення їх результатів, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З цих підстав суди дійшли висновку, що даний спір підсудний господарському суду, а не суду адміністративної юрисдикції.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

Позивач у касаційній скарзі вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що судове рішення у справі № 925/308/16 щодо визнання боржника у виконавчому провадженні № 43755521 банкрутом, на підставі якого зупинено торги № 201919 та закінчено вказане виконавче провадження, скасовано судом касаційної інстанції, а тому жодні правові наслідки прийняття зазначеного судового рішення відсутні.

Скаржник посилається на норми Конституції України, зокрема статтю 55, статтю 5 Кодексу адміністративного судочинства України та статтю 74 Закону України "Про виконавче провадження" і стверджує, що його права як учасника торгів з реалізації майна в рамках виконавчого провадження № 43755521 підлягають судовому захисту саме в порядку адміністративного судочинства.

Скаржник наполягає на тому, що даний спір не підсудний господарському суду, оскільки предметом оскарження є постанова державного виконавця, яка прийнята в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позиція інших учасників справи.

Розпорядником майна та керівником ДП «Уманський консервний комбінат» арбітражним керуючим Кудляком Є.В. подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, наполягючи на тому, що даний судовий спір підсудний суду господарської юрисдикції.

При цьому, у своєму відзиві арбітражний керуючий зазначає, що оскарження дій та рішень державного виконавця у виконавчому провадженні стосовно звернення стягнення на майно боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, повинно здійснюватися виключно до суду, який розглядає відповідну справу про банкрутство, та у межах такої справи.

Крім того, арбітражний керуючий вказує, що шляхом подання адміністративного позову в цій справі ТОВ «Уманьміськбуд» намагається захистити своє право на набуття майна за конкурсом, на яке, відповідно до його доводів, він набув право.

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року.

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г., (судді): Єресько Л.О., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2020 року призначено справу до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

15 лютого 2017 державним підприємством «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») на веб-сайті реалізації майна: «htpps://setam.net.ua/» було розміщено інформаційне повідомлення про електронні торги № 201919, «ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ: комплекс виробничих будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 3» по лоту № 200431 (електронні торги № 201919).

Зазначене майно передано на реалізацію у межах виконавчого провадження

№ 43755521.

15 березня 2017 року ТОВ «Уманьміськбуд» зареєструвалося для участі у вказаних електронних торгах № 201919 та сплатило на рахунок ДП «СЕТАМ» відповідний гарантійний внесок у розмірі 630 250, 00 грн. (платіжне доручення № 71).

Електронні торги № 201919 мали відбутися 17 березня 2017 року з 9:00 год. до 18:00 год.

17 березня 2017 року, за 15 хвилин до завершення зазначених торгів, а саме о 17:45 год. торги були зупинені ДП «СЕТАМ» на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2017 року у справі № 705/1123/17.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року у справі № 22-ц/793/1020/17 скасовано ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2017 року у справі № 705/1123/17.

У зв`язку з цим, зазначені електронні торги буди відновлені ДП «СЕТАМ» та призначені на 15 травня 2017 року.

15 травня 2017 року о 9:21 год. ТОВ «Уманьміськбуд», будучи єдиним учасником допущеним до участі в електронних торгах № 201919, зробило цінову пропозицію рівну стартовій ціні лота.

У цей же день, 15 травня 2017 року, о 18:00 год. системою реалізації майна ТОВ «Уманьміськбуд» визнано переможцем торгів, а о 18:20 год., до моменту автоматичного формування системою реалізації майна протоколу торгів, електронні торги № 201919 були зупинені ДП «СЕТАМ» на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року у справі № 925/308/16.

29 серпня 2017 року електронні торги № 201919 припинені ДП «СЕТАМ» на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05 липня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43755521 відповідно до пункту 8 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з визнанням боржника (ДП «Уманський консервний комбінат») банкрутом, постановою Господарського суду Черкаської області від 01 червня 2017 року у справі № 925/308/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07 червня 2017 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16 червня 2017 року про виправлення описки у справі № 925/308/16, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06 листопада 2017 року у справі № 925/308/16 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 червня 2017 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16 червня 2017 року про виправлення описки та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року.

Як зазначалося вище, постановою Господарського суду Черкаської області від 01 червня 2017 року у справі № 925/308/16 боржника ДП «Уманський консервний комбінат» у виконавчому провадженні № 43755521 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2018 року, залишено без змін постанову Господарського суду Черкаської області від 01 червня 2017 року у справі № 925/308/16.

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 925/308/16 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2018 року та постанову Господарського суду Черкаської області від 01 червня 2017 року, справу направлено на новий розгляд у підсумковому засіданні на стадію розпорядження майном до Господарського суду Черкаської області.

Не погоджуючись з постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича від 05 липня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43755521 позивач звернувся до суду.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті першому частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частинами другою та третьою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, то зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 розділу X Порядку реалізації арештованого майна).

Згідно з частинами другою, третьою та п`ятою статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду з цим позовом (далі - Закон №2343-ХІІ) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство суб`єкта господарювання обумовлює поширення на його майно спеціального правового режиму, який передбачає можливість відчуження (реалізації) такого майна, зокрема в рахунок погашення вимог стягувача у виконавчому провадженні, виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Таким чином, усі спори, що прямо або опосередковано виникають з приводу майна боржника, у відношенні якого порушено провадження про банкрутство, підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що у відношенні боржника - ДП «Уманський консервний комбінат» у виконавчому провадженні № 43755521 Господарським судом Черкаської області 01 червня 2017 року порушено справу № 925/308/16 про банкрутство, тобто з цього моменту на його майно поширюється спеціальний правовий режим.

З приводу доводів скаржника про те, що судове рішення у справі № 925/308/16 з приводу визнання боржника у виконавчому провадженні № 43755521 банкрутом, на підставі якого зупинено торги № 201919 та закінчено вказане виконавче провадження, скасовано судом касаційної інстанції, колегія суддів зазначає, що вказану справу за результатами її касаційного перегляду направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, а отже провадження у справі про банкрутство боржника триває, що є визначальною ознакою для поширення на його майно спеціального правового режиму, який, зокрема, обумовлює господарську юрисдикцію даного спору.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач не є стороною у виконавчому провадженні № 43755521, а звернувся до суду для захисту свого права як переможця електронних торгів № 201919 на оформлення їх результатів, яке він вважав порушеним внаслідок закінчення державним виконавцем виконавчого провадження № 43755521, у межах якого проводилися такі торги.

Отже, оскаржувана позивачем у даній справі постанова державного виконавця про закінчення зазначеного виконавчого провадження та спір безпосередньо пов`язані з реалізацією майна боржника на торгах, що обумовлює підсудність спірних правовідносин суду господарської юрисдикції.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначає, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням ним владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, проаналізувавши сутність (характер) спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не є стороною виконавчого провадження, у межах якого здійснювалися торги з реалізації майна боржника, і спір у цій справі не є публічно-правовим, оскільки стосується порушеного майнового права позивача, як учасника торгів з реалізації майна боржника у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає правильними та виваженими висновки судів попередніх інстанцій про те, що даний спір не підсудний адміністративному суду, а підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

При цьому, судова колегія також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» («Занд проти Австрії») визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що даний спір не підсудний господарському суду, оскільки предметом оскарження є постанова державного виконавця, яка прийнята в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, і його права як учасника торгів з реалізації майна в рамках виконавчого провадження № 43755521 підлягають судовому захисту саме в порядку адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов