Справа № 540/383/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/383/20
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 , його представника Шандера Костянтина Ігоровича та представника третьої особи Шаповал Юлії Євгенівни,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року по справі за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство юстиції України, про відшкодування витрат, пов`язаних у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Академія Державної пенітенціарної служби (далі Академія) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство юстиції України (далі Міністерство), про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії Державної пенітенціарної служби, в сумі 51453,06 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у відповідача є зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 51453,06 грн., оскільки він звільнився з публічної служби не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами контракту. Позивач вказує, що оскільки відповідачем ці витрати добровільно не відшкодовані, то останні підлягають стягненню в судовому порядку.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України від 07 серпня 2014 року №238 "Про зарахування на навчання" наказано зарахувати, серед інших, ОСОБА_1 з 10 серпня 2014 року курсантом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю правоохоронна діяльність за державним замовленням.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №1111-р «Про утворення Академії Державної пенітенціарної служби» вирішено прийняти пропозицію Міністерства юстиції та Державної пенітенціарної служби про утворення Академії Державної пенітенціарної служби, реорганізувавши шляхом перетворення Чернігівський юридичний коледж Державної пенітенціарної служби України.

Цим же розпорядженням визначено взяти до відома, що студенти, курсанти та слухачі Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України продовжують навчання в Академії.

Згідно ст. 104 Цивільного Кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

З огляду на викладене вбачається, що Академія є правонаступником Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України внаслідок реорганізації, а ОСОБА_1 , як і інші студенти, курсанти та слухачі Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України продовжив навчання в Академії.

29 червня 2017 року між Академією, Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та ОСОБА_1 укладено контракт про здобуття освіти №162.

Наказом Академії від 30 червня 2017 року №130 о/с "З особового складу" ОСОБА_1 присвоєно кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста в галузі знань "Право" зі спеціальності "Правоохоронна діяльність" та видано диплом державного зразка як випускнику з числа курсантів денної форми навчання.

Після навчання ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі "Дар`ївська виправна колонія (№10)".

12 листопада 2019 року відповідачем у зв`язку з небажанням проходити службу в Державній кримінально-виконавчій служби України подано рапорт про звільнення за власним бажанням з посади старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" (а.с.16).

21 листопада 2019 року, наказом виконуючого обов`язку начальника установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" підполковника внутрішньої служби В.Остапчука №141/ОС, старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 - старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом установи звільнено згідно п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

Листом від 26 листопада 2019 року №4.3/12557 Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції повідомило позивача про звільнення випускника Академії ОСОБА_1

06 грудня 2019 року позивачем складено довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Академії №5/2942, згідно якої вищий навчальний заклад поніс наступні витрати:

- грошове забезпечення з нарахуваннями - 8537,12 грн.;

- продовольче забезпечення - 25946,24 грн.;

- речове забезпечення - 5463,37 грн.;

- медичне забезпечення - 827,02 грн.;

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 10679,31 грн.

Загальна сума витрат склала 51453,06 грн.

Наведений розрахунок разом з повідомленням про необхідність відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта в Академії №13/2991 від 10 грудня 2019 року були надіслані в адресу ОСОБА_1 10 грудня 2019 року та отримані ним особисто 14 грудня 2019 року, про що свідчить відповідні відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №820.

Оскільки відповідач добровільно вказану заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, відповідач звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши три роки, як це визначено умовами Контракту та на час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 51453,06 грн., тому відповідно до статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» вказана сума має бути стягнута в судовому порядку.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини п`ятої статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-ІV (далі Закон №2713-ІV) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у разі звільнення з будь-яких підстав, відмінних від скорочення штатів та захворювання (підпункти 2, 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII) зі служби протягом трьох років після закінчення навчання, особи, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, зобов`язані відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Як зазначалося вище, із відповідачем було укладено контракт про проходження навчання, у якому, окрім іншого, містилося застереження про відшкодування вартості навчання в разі звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення навчання.

12 листопада 2019 року відповідачем у зв`язку з небажанням проходити службу в Державній кримінально-виконавчій служби України подано рапорт про звільнення за власним бажанням з посади старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" (а.с.16).

21 листопада 2019 року, наказом виконуючого обов`язку начальника установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" підполковника внутрішньої служби В.Остапчука №141/ОС, старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 - старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом установи звільнено згідно п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

Згідно пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі Порядок № 261), витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Умовами контракту №162, укладеного 29 червня 2017 року між Академією (виконавець), Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (замовник) та ОСОБА_1 (особа), предметом якого є підготовка за державним замовленням для потреб ДКВС України на денній формі навчання здобувача за першим (бакалаврським) та другим (магістерським) рівнем вищої освіти за спеціальністю "Право", передбачено, що сторони несуть відповідальність за повне невиконання взятих на себе зобов`язань за цим контрактом (пункт 1 розділу ІІІ).

Також, відповідно до умов контракту виконавець зобов`язується: забезпечити навчання особи згідно з освітньою (освітньо-професійною) програмою підготовки для здобуття відповідного рівня вищої освіти, проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, - виконавцеві.

Замовник зобов`язується: призначити особу, яка прибула за направленням, на визначену персональним розділом посаду, про що у п`ятиденний строк повідомити виконавця та Міністерство юстиції України; невідкладно повідомити виконавця про звільнення особи зі служби в ДКВС України до відпрацювання нею трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи необхідні для проведення виконавцем претензійно-позовної діяльності в справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, - виконавцеві; після видання наказу про звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення навчання видати їй під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 днів з дати отримання повідомлення відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, - виконавцеві із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів.

Особа зобов`язується: після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в ДКВС України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України "Про Національну поліцію". Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Таким чином, із відповідачем було укладено контракт про проходження навчання, у якому, окрім іншого, містилося застереження про відшкодування вартості навчання в разі звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення навчання.

При цьому, колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що вказаний контракт ним було підписано 29 червня 2017 року та закінчено навчання 30 червня 2017 року, а тому фактичний період навчання за контрактом становив один день, з огляду на таке.

Апелянтом не заперечується, що з 10 серпня 2014 року він був зарахований курсантом до Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби та у зв`язку з його реорганізацією в Академію, і саме вказаний навчальний заклад ОСОБА_1 закінчив 30 червня 2017 року.

Відповідачем також не заперечується факт виконання позивачем взятого на себе обов`язку із забезпечення навчання особи згідно з освітньою (освітньо-професійною) програмою підготовки для здобуття відповідного рівня вищої освіти, а також те, що протягом навчання був на утриманні навчального закладу.

У апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що право вимоги суми витрат, пов`язаних з утриманням його в Академії, належить не позивачу, а Міністерству юстиції України.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи, оскільки умовами Контракту від 29 червня 2017 року №162 передбачено, що проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, зобов`язана здійснювати Академія (Виконавець).

До того ж, відповідачем не надано доказів відшкодування суми витрат, пов`язаних з утриманням його в Академії Міністерству юстиції України.

З огляду на зазначене, наведені апелянтом в апеляційній скарзі твердження на думку колегії суддів направлені на уникнення обов`язку по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням його в Академії.

Крім того, апелянтом зазначено, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

За наслідком аналізу положень контракту вбачається, що право подачі адміністративного позову у вищого навчального закладу виникає лише у разі відмови особи, що звільнилась, добровільно відшкодувати витрати пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.

Висновку про відмову особи добровільно відшкодувати витрати суб`єкт права судового звернення може дійти виключно в двох випадках, а саме: в разі прямої відмови особи, що звільнилась, відшкодовувати витрати, або у випадку не проведення такого відшкодування у 30 денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

В даному випадку відповідач не повідомляв про свою відмову добровільно відшкодовувати витрати пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.

Повідомлення про необхідність здійснення зазначеного відшкодування у 30 денний строк отримано ОСОБА_1 14 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №146.

Таким чином, Академія дізналась про відмову відповідача відшкодовувати витрати тільки 13.01.2020 року.

За загальним правилом ст.122 КАС України, строк для звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно поштового штампу на конверті, що містив позов Академії до ОСОБА_1 , датою його прийняття відділом поштового зв`язку є 10.02.2020 рок, що свідчить про подання позову в межах місячного строку з дня, коли позивачу стало відомо про порушення її інтересів.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.