Справа № 462/4961/20
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4961/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря Любінець В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Футрик Олександра Ярославовича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 , 19.08.2020 року звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Футрик Олександра Ярославовича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 852286 від 11.08.2020 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що з 09.08.2020 року близько 19 год. 00 хв. по вул. Стуса у м. Львові під час винесення поліцейським УПП у Львівській обл. (3 батальйону 2 рота), капралом поліції Кущаківським В.-Л. І. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2953357 від 09.08.2020 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП, позивачу було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 11.08.2020 року для розгляду. Повідомлення не містило жодних пояснень по суті справи. Інспектором йому було повідомлено, що 04.08.2020 року керував мотоциклом марки Suzuki (державний номерний знак НОМЕР_1 ) по вул. Тролейбусна, 7, що у м. Львові без шолому та номерного знака чим порушив ПДР України. Після перевірки документів, які надав позивач без будь-яких пояснень та обгрунтувань було складено постанову серії ДП18 № 852268 від 11.08.2020 року. Жодних матеріалів йому надано не було, жодних пояснень не відбиралося, не надали можливості скористатися правовою допомогою. З огляду на вказане, просить скасувати постанову.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.08.2020 року прийнято до розгляду адміністративний позов та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова, про що повідомлено сторони (а.с.10).

Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мартиневич Ю. О. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначив також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак 09.09.2020 року подали відзив на позовну заяву з якого вбачається, що представник відповідача Кульченко М. В. з позовними вимогами категорично не погоджується, а твердження позивача вважає спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності, просить суд відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі долучених до справи доказів та у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 № 852286 від 11.08.2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с. 7).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 04.08.2020 року о 19 год. 50 коп. у м. Львові, вул. Тролейбусна, 7 водій їхав на мотоциклі без шолому та без номерного знаку чим порушив п. 2.3г та 2.9в ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно п. 5, 6 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10. 2001р. № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачі у судове засідання не з`явилися (не надали підтверджень поважності причини неприбуття у судове засідання) та не довели правомірність винесеної постанови відносно позивача за ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП та наявності події адміністративного правопорушення, також із наданого відзиву на позовну заяву не вбачається жодного належного доказу на спростування доводів позивача.

Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідачами по справі на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі, на момент розгляду справи в суді не було надано доказів, що обґрунтовують доводи заперечень проти позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, позовні вимоги є вмотивованими та підставними, а тому позовну заяву слід задовольнити, постанову серії ДП18 № 852286 від 11.08.2020 року - скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1), а судовий збір за подання до суду позовної заяви про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення складає 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420, 40 грн., то суд вважає за необхідне, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» враховуючи внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом - повернути позивачу ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 420, 40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 9, 73-77, 90, 229, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Футрик Олександра Ярославовича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 852286 від 11.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Залізничному районі м. Львова (, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 34)повернути ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. зайво сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 17.08.2020 року судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п. 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України - через Залізничний районний суд м.Львова.

Згідно п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач-1: Інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Футрик Олександр Ярославович (адреса: 79000, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3);

Відповідач-2: Головне управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3).

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: