Справа № 240/6417/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/6417/20
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Племзавод Коростишівський", про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
22 квітня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (далі - ГО "Проти придурків та ідіотів"), третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Племзавод Коростишівський" (далі - СТОВ "Племзавод Коростишівський"), у якому просить визнати протиправною відмову ГУ ДПС у Житомирській області у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 2 квітня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернувся до Головного управління ДПС у Житомирській області із запитом на отримання публічної інформації, однак відповідач відмовив йому у наданні запитуваної публічної інформації. Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
20 травня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.19-20). В якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з підстав, що зазначені у відзиві. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що до ГУ ДПС у Житомирській області дозвіл СТОВ "Племзавод Коростишівський" на розповсюдження інформації щодо себе не надходив, тому у відповідача відсутні підстави надавати інформацію стосовно вказаного підприємства.
21 травня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява з доводами, міркуваннями позивача щодо питань, викладених у відзиві (а.с.26-29), в яких позивач щодо доводів відзиву заперечує та просить задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою суду від 16 червня 2020 року залучено до участі у справі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Племзавод Коростишівський", як третю особу, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Вказану ухвалу СТОВ "Племзавод Коростишівський" отримало 22 червня 2020 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи в поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Треті особи СТОВ "Племзавод Коростишівський" та ГО "Проти придурків та ідіотів" правом на надіслання письмових пояснень стосовно суті позовних вимог відповідно до статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України не скористались.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 2 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Житомирській області із запитом на публічну інформацію, в якому відповідно до статті 34 Конституції України, статей 1, 13, 19, 20 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) просив надати інформацію про площу орендованої землі з земель на території Коростишівської міської ради, яку показало в податковій декларації СТОВ "Племзавод Коростишівський" (а.с.7).
Листом від 8 квітня 2020 року відповідач у наданні запитуваної інформації відмовив посилаючись на те, що згідно із підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами, та на те що до ГУ ДПС не надходили дозволи від СТОВ «Племзавод Коростишівський» на розповсюдження інформації про себе, запитувана у листі інформація не може бути надана (а.с.8-9).
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон №2939-VI.
Відповідно до статей 1 - 3 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Метою створення даного нормативно - правового акту є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 Закону №2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, що передбачено статтею 5 Закону №2939-VI.
Зі змісту статті 12 Закону №2939-VI вбачається, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
За змістом частини 1 статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту на інформацію у наступних випадках:
- розпорядник не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством володіти інформацією, щодо якої зроблено запит,
- інформація, що запитується, належить до категорії інформації, з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону,
- особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила, передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком,
- не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.
Контролюючі органи згідно з чинним законодавством можуть надавати інформацію про платників податків третім особам лише у межах та у спосіб передбачений Законами України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» та «Про захист персональних даних», а також Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 21 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон №2657-ХІІ) інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Частиною 1 статті 7 Закону №2657-ХІІ визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.
Розпорядники інформації, визначені частиною 1 статті 13 Закону №2939-VI, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до положення частини 2 статті 32 Конституції України не допускається збирання зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Із запиту позивача вбачається, що він просив Головне управління ДПС у Житомирській області надати інформацію, яка відображена у податковій декларації СТОВ «Племзавод Коростишівський» (а.с.7).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2657-ХІІ податкові інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кoдeкcoм України.
За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття 20 Закону №2657-ХІІ).
Згідно з підпунктом 20.1.23 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право надавати відповідно до закону інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та Державного реєстру страхувальників органам державної влади, Пенсійному фонду України та органам фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи (підпункт 21.1.7 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України).
Платник податків має право па нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю, що стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, це прямо передбачено законами (підпункт 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України).
Право на ознайомлення з інформацією про інших осіб відповідно до пункту 4 частини 1 статті 10 Закону №2939-VI, має кожна особа за рішенням суду, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів. Кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених Законом (пункт 1 частини 1 статті 10 Закону №2939-VI).
Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.
Тобто, інформація про інших осіб може бути надана для ознайомлення виключно за рішенням суду та для реалізації і захисту прав та законних інтересів особи.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем доведено правомірність дій щодо відмови у наданні запитуваної інформації, оскільки інформація, яку запитував позивач не підлягає розголошенню контролюючими органами без надання дозволу на це платника податків, тому суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі та відмову у задоволенні позовних вимог, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін