Справа № 280/3907/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3907/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. (суддя Лазаренко М.С.) по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправною, скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду

в с т а н о в и В:

12.08.2019 р. ПРАТ «Запоріжкокс» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною, скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду, де просили визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДФС України № 2317/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 22.05.2019 р., зобов`язати ДФС України з урахуванням висновків суду по даній справі надати ПРАТ «Запоріжкокс» нову індивідуальну податкову консультацію на звернення № 15/319 від 15.04.2019 р. та зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.209 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну податкову службу України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної індивідуальної податкової консультації.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р., та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційні скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду суперечать дійсності та фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, інші особи, які приймають участь у справі, до суду не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в процесі виробничої діяльності виробляє доменний кокс та в процесі замкнутого безперервного технологічного циклу отримує бензол сирий кам`яновугільний марки БС(за кодом 2707 10 90 00 згідно з УКТ ЗЕД).

Відповідно до п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України із змінами та доповненнями від 02.12.2010 р. до переліку палива включений бензол сирий кам`яновугільний марки БС (за кодом 2707 10 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), що за своїми хімічними властивостями не може використовуватися як паливо.

З матеріалів справи вбачається, що виробництво бензолу сирого кам`яновугільного позивач здійснює на підставі безстрокової ліцензії на виробництво особливо небезпечних хімічних речовин, виданої 30.06.2016 р. на підставі рішення № 231 Міністерства екології та природних ресурсів України.

Згідно абз. 54 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», «виробництво пального діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в результаті якої отримується пальне або інші продукти переробки».

Але, як слідує з матеріалів справи, позивач не здійснює діяльність по переробці нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в зв`язку з чим і виникла необхідність в індивідуальній консультації.

Судом встановлено, що в процесі своєї діяльності позивач здійснює хімічну переробку кам`яного вугілля методом коксування, результатом якого є виробництво таких видів продукції, як доменний кокс, кам`яновугільна смола, коксовий газ, бензол сирий кам`яновугільний, пек кам`яновугільний електродний, амоній сульфат, масла кам`яновугільні, нафталінова фракція, сировина коксохімічна для виробництва високоструктурного технічного вуглецю і ін.

Також встановлено, що виробництво бензолу БС є результатом хімічної переробки кам`яного вугілля методом коксування, а не результатом переробки нафти, чи газового конденсату, чи природного газу, чи їх сумішей, на що позивач не має ні відповідного обладнання і не закуповує їх, як сировину для відповідної переробки.

Законом України від 23.11.2016 р. № 2628-У11 внесені зміни до ПК України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що набули чинності з 01.07.2019 р. та, як вбачається з матеріалів справи, внесеними змінами передбачено, що виробництво пального здійснюється за умови наявності ліцензії на право виробництва пального, яка видається, призупиняється та анулюється центральними органами виконавчої влади, що реалізує/ державну податкову та митну політику за заявою суб`єкта господарювання та доданих документів, а саме, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою чи інше правокористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, цільове призначення якої відповідає заявленій діяльності та акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта для експлуатації, чи сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів чи інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію; документ, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки, технологічна документація, що стосується виробництва та зберігання пального; технічні умови щодо виробництва пального заданої якості, що повинні відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального.

Судом встановлено, що в зв`язку з внесенням змін до ПК України та Закону України № 481 позивач звернувся до відповідача з проханням надати індивідуальну податкову консультацію в письмовій формі з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, практична необхідність отримання якої полягає в застосуванні ст. 2 та 3 розділу 11 Закону України № 481 щодо наступних питань:

1) Чи потрібно Товариству отримувати ліцензію на право виробництва пального, якщо підприємство не веде діяльності з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), а здійснює виробництво бензолу сирого кам`яновугільного на підставі безстрокової ліцензії на виробництво особливо небезпечних хімічних речовин?

2) Якщо Товариство потрібно отримувати ліцензію, то за яких ліцензійних умов це потрібно зробити?

3) Яким вимогам та яким технічним регламентом та національними стандартами з якості пального повинні відповідати технічні умови на виробництво бензолу сирого кам`яновугільного, який згідно ст. 215 Кодексу належить до підакцизної продукції?

4) Чи можливо отримати ліцензію на виробництво пального, якщо в документі, що підтверджує право користування земельною ділянкою або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, відсутнє цільове призначення такої ділянки?

Судом встановлено, що листом № 2317/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 22.05.2019 р. ДФС України надала податкову консультацію ПРАТ «Запоріжкокс», де з посиланням на статті ПК України, Закони України № 481 від 19.12.1995 р. Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та № 2628-У11 від 23.12.2018 р. «Про внесення змін до ПК України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» без належного обгрунтування та врахування зазначених позивачем фактичних обставин справи, визначили, що з 01.07.2019 р. виробництво бензолу сирого кам`яновугільного здійснюється за наявності відповідної ліцензії, і, взагалі, не надали відповідей на питання 2,3,4.

Відповідно до 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Як визначено пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Платник податків має право звертатись до суду про оскарження акту ненормативного характеру - податкової консультації. Підставою для визнання податкової консультації недійсною є її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Так, статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку податковій консультації, судом апеляційної інстанції встановлено, що індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення зазначеного в тексті консультації. Рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання податкової консультації, що передбачений статтею 52 Податкового кодексу України.

Разом з тим, оскільки в силу вимог пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової консультації з урахуванням висновків суду, позовна вимога щодо зобов`язання надати нову податкову консультацію ДФС України є передчасною та спрямована на майбутній захист прав, свобод і інтересів позивача, які на час розгляду цієї справи не були порушені відповідачем, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають позовні вимоги про визнання протиправною та скасування податкової консультації наданої Державною фіскальною службою України у листі № 2317/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 22.05.2019 р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки така вимога позивача є не обгрунтованою та безпідставною.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовільнити частково, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» судові витрати з оплати судового збору при подачі позовної заяви 3842 грн та апеляційної скарги 5763 грн, а всього 9605 грн.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» - задовільнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДФС України № 2317/6/99-99-12-02-02-15/ІПК від 22.05.2019 р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» судові витрати з оплати судового збору 9605 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова