Справа № 742/1638/20
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/43/20
Єдиний унікальний № 742/1638/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Євтушенко О.М., Сіра І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Кумейко Володимира Володимировича, Головне Управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови від 07.06.2020 року серії ББА №035306 в справі про адміністративне правопорушення -

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Жайворонко І.В.,

відповідач - Кумейко В.В. ,

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Кумейка В.В. (далі - відповідач 1) та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2020 року серії ББА №035306 в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

2. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором поліції безпідставно звинувачено позивача в порушенні вимог п.2.1 «а» ПДР України, оскільки в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» /н.з.НОМЕР_1/ він перебував лише як пасажир та не мав обов`язку на відповідну вимогу пред`являти посвідчення водія.

3. Відповідач 1 надав письмовий відзив, заперечуючи щодо задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки перед винесенням оскаржуваної постанови було беззаперечно встановлено факт керування автомобілем саме позивачем по справі /а.с.18-31/.

4. Відповідач 2 також надав письмовий відзив, вважаючи дотримання інспектором поліції вимог чинного законодавства та безпідставність заявлених вимог.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. Позивачем заявлено клопотання про допит в судовому засіданні як свідка ОСОБА_3 , яка також була присутня в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» /н.з.НОМЕР_1/.

6. Відповідачем 1 заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказу відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою суду від 24.06.2020 року адміністративний позов було залишено без руху.

8. Ухвалою суду від 01.07.2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІV. Пояснення позивача в судовому засіданні.

9. Відповідач 1 протиправно та безпідставно вимагав від ОСОБА_1 надання йому посвідчення водія відповідної категорії оскільки він перебував в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» /н.з.НОМЕР_1/ лише як пасажир, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Судом при вирішенні питання про можливість продовження розгляду справи у відсутності представника позивача враховано вимоги ст.205 КАС України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Наявність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч.2 ст.205 КАС України, судом встановлено не було. Будь-яких доказів про поважність нез`явлення представника позивача в судове засідання, час та дату з яким було попередньо узгоджено, матеріали справи не містять.

V. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

10. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.06.2020 року серії ББА №035306 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

11. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 07.06.2020 року о 00 год. 19 хв. ОСОБА_1 в м. Прилуки по вул. Вокзальна 40 здійснював керування «Toyota Prado» /н.з.НОМЕР_1/ та відмовився пред`явити посвідчення водія на право керування відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.

12. З переглянутих в судовому засіданні СD-R дисків, долучених відповідачем 1 встановлено, що один з них містить запис з реєстратора службового автомобіля, а інший з бодікамери поліцейського. Узагальнений зміст вказаних записів зводиться до фіксації відповідачем руху автомобіля Toyota Prado /н.з.НОМЕР_1/, а також спілкування позивача з працівниками поліції.

Суд особливо звертає увагу на те, що позивач в ході спілкування з працівниками поліції, заперечуючи особисте керування транспортним засобом, постійно намагався відмовити останніх і від законних вимог до ОСОБА_3 щодо пред`явлення посвідчення водія, періодично висловлюючи наміри вирішити проблему «іншим шляхом».

Разом з тим, ОСОБА_3 з переглянутого відео так і не підтвердила особисте здійснення керування транспортним засобом, а відмовляючись надавати посвідчення водія - дивувалась пред`явленій поліцейськими саме до неї вимозі.

Автентичність переглянутого запису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції ані позивачем, ані його представником під сумнів в ході розгляду справи ставилось.

13. Разом з тим, згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , позивач, після того як побачив проблискові маячки патрульного автомобіля, зупинився біля будинку та посадив її за кермо, запевняючи про відсутність будь-яких негативних наслідків. На пропозицію працівника поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи не перебуванням за кермом транспортного засобу /а.с.28/.

14. 07.06.2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №382914 за вчинення ним адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, категорично заперечуючи керування транспортним засобом.

VІ. Оцінка суду.

15. Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

16. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.2.4 «а» Правил водій на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки, зокрема, і посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

17. Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП є, зокрема, і не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

18. Предметом розгляду даної справи є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме: не пред`явлення водієм посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», тобто порушень вимог пункту 2.4 «а» Правил.

19. З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження відмови водія від пред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

20. Положеннями ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

21. Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, обставиною, що не заперечується сторонами по справі є рух 07.06.2020 року о 00 год. 19 хв. в м. Прилуки по вул. Вокзальна 40 «Toyota Prado» /н.з.НОМЕР_1/ та перебування в салоні транспортного засобу в момент зупинки працівниками поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

22. У відповідності до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

23. Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

24. Отже, в даних правовідносинах зі сторони позивача в обґрунтування надано лише пояснення, що ґрунтується на категоричному запереченні факту здійснення керування транспортного засобу та як наслідок - відмову в пред`явленні для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, а зі сторони відповідача 1 - відеозапис спілкування позивача з працівниками поліції та письмові пояснення ОСОБА_3 , яка підтвердила факт керування транспортним засобом саме позивачем та повідомила про змодельовану останнім її поведінку для уникнення відповідальності.

Аналіз її письмових пояснень узгоджуються та пояснюють зафіксовані на СD-R дії власне як ОСОБА_3 так і позивача, який всіляко намагався врегулювати ситуацію з працівниками поліції, тим самим перешкоджаючи останнім виконувати свої службові обов`язки.

25. В судовому засіданні позивач не зміг надати жодного логічно-узгодженого пояснення причин його поведінки та мотивів спілкування з працівниками поліції, послідовно наполягаючи на відсутності в нього обов`язку як начебто пасажира автомобіля пред`являти посвідчення водія.

В даному випадку суд констатує, що ОСОБА_1 , намагаючись приховати факт особистого керування транспортним засобом від працівників поліції, одночасно не виконав і обов`язок по пред`явленню їм для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Вказані обставини узгоджується з поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є належними та допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, визначений вимогами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

26. За таких обставин, суд, оцінюючи доводи позивача в позові щодо його невинності та неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не основані на належних доказах, нічим не підтверджується і спрямовані на ухилення останнім, від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративного правопорушення, факт наявності якого, не викликає у суду, жодних сумнівів.

Обставини, що викладені в адміністративному позові, на думку суду, свідчать про певну тенденцію позивача моделювання позиції захисту з врахуванням і осмисленням фактичних обставин справи, що не заборонено законом.

Суд, відмовляючи в клопотанні позивача про доцільність допиту свідка ОСОБА_3 , керується практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод згідно якої - «вимога справедливого судочинства не накладає на суд обов`язку призначати експертизу або інші слідчі заходи лише тому, що сторона цього вимагає. Коли захист наполягає під час розгляду на допиті свідка або отриманні інших доказів, національний суд вправі вирішувати, чи необхідно або розумно прийняти ці докази для розгляду у суді» /Huseyn and Others v. Azerbaijan, Khodorkovskiy and Lebedev v. Russia/.

27. Враховуючи надані в розпорядження суду матеріали в справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що факт порушення позивачем вимог 2.4 «а» ПДР України об`єктивно підтверджується відеозаписом та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , які правомірно були покладені відповідачем в основу для винесення оскаржуваної постанови, а відтак підстав для задоволення адміністративного позову не вбачається.

28. Відповідач 1, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, діяв розсудливо та пропорційно, оскаржувана постанова від 07.06.2020 року серії ББА №035306 в справі про адміністративне правопорушення винесена з додержанням норм чинного законодавства і з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямовано було рішення про накладення штрафу, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Суб`єктивне не сприйняття та заперечення позивачем певних обставин не може вважатися належним доказом в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Кумейко Володимира Володимировича, Головне Управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови від 07.06.2020 року серії ББА №035306 в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Прилуцького

міськрайонного суду В.Г.Павлов