Справа № 760/8503/20
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/8503/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Король О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Басенюк Катерини Михайлівни, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 2 роти № 3 УПП у м. Києві Басенюк К.М. про визнання дій протиправними, визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 31.03.2020 року рухався на транспортному засобі марки «Skoda Octavia» по вул. Московській в крайній лівій смузі у напряму станції метро «Печерська».

В подальшому перетнув перехрестя вул. Старонаводницької та Московської на зелений сигнал світлофора. Орієнтовна швидкість складала приблизно 50 км/год. Потім почав рух через перехрестя вул. Генерала Алмазова та Московської на зелений сигнал світлофора, але раптом засвітився жовтий сигнал світлофора. Дотримуючись ПДР, з метою уникнення аварійної ситуації та екстреного гальмування, проїхав відповідну ділянку дороги.

Автомобіль патрульної поліції їхав з меншою швидкістю та зупинився на світлофорі на червоне світло.

Інспектор Басенюк К.М. повідомила позивача про порушення ним 8.7.3.е ПДР - здійснення проїзду на червоне світло, на що позивачем зазначено, що він рухався на жовтий сигнал світлофору та не створив жодної аварійної обстановки.

Ознайомившись з відео доказами, які були наявні у інспекторів (камера відео фіксації патрульного автомобіля), визначено, що позивач рухався на жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.ґ ПДР України. В результаті чого було складено відповідну постанову.

Вважає, що його дій виправдані та відповідають п. 8.1.11 ПДР України, а дії інспектора - протиправними, притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, а постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, позивач посилається на порушення інспектора щодо відсутності протоколу про адміністративне правопорушення (ст.ст. 254, 258 КУпАП), позбавлення його права на адвоката (ст. 268 КУпАП). Також посилається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року в справі № 5-рп/2015. Так, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюються юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії інспектора протиправними, скасувати постанову серії ЕАК № 2322852 від 31.03.2020 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції як третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору.

В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав 13.05.2020 року (а.с. 24), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа, яку було залучено до участі у справі, пояснень щодо позову не подавала, копію ухвали про відкриття провадження отримано 12.05.2020 року (а.с. 25).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 31.03.2020 року інспектором Басенюк К.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2322852, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., за проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, тобто за порушення п. 8.7.3.ґ ПДР України (а.с. 5).

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.ч. 1-3, 5 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує здійснення ним руху на жовтий сигнал світлофору та підтверджує наявність відеозапису, здійсненого інспектором патрульної поліції, який доводить факт проїзду перехрестя саме на жовтий сигнал світлофора. Разом з тим, вважає, що його дії виправдані та відповідають п. 8.11 ПДР України, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З доданих до позовної заяви фотографій вбачається, що у момент під`їзду автомобіля позивача до обмежувальної лінії, сигнал світлофора був вже жовтий.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно положень п. 8.7.3. цих Правил сигнали світлофора, зокрема, мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з п. 8.10. у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Тобто, в ПДР України чітко встановлено при якому сигналі та які дії водію дозволяються, а які забороняються.

Пунктами 1.3., 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Положеннями п. 8.7.3.ґ ПДР України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10. цих Правил.

Крім того, слід зазначити, що сигнали, призначені для регулювання руху транспортних засобів, визначені Міжнародною Конвенцією про дорожні знаки та сигнали. В тексті Конвенції зазначено, що жовте світло, яке включається одне або одночасно з червоним світлом; коли воно застосовується одне, це означає, що жоден транспортний засіб не повинен перетинати лінію зупинки або виїжджати за світлофор, за винятком випадків, коли в момент включення світла він знаходиться так близько, що вже не може зупинитися перед лінією зупинки або перед світлофором з урахуванням вимог безпеки руху.

Разом з тим, позивач, рухаючись, як він зазначив, зі швидкістю приблизно 50 км/год., здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному п. 8.10. ПДР України, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ґ.

При цьому позивачем не спростовано можливості зупинення свого автомобіля при ввімкненні жовтого сигналу, оскільки перед ввімкненням жовтого сигналу світлофора наявний зелений миготливий, що дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Таким чином, позивач, наближаючись до перехрестя, враховуючи наявність попереду пішохідного переходу, що знаходиться за світлофором, зобов`язаний завчасно зменшити швидкість руху для того, щоб мати можливість зупинити транспортний засіб. Позивач, як водій, мав усвідомлювати та бути готовим до того, що незабаром буде ввімкнено жовтий сигнал світлофора.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року в справі № 751/5437/17.

Крім того, беручи до уваги статистику кількості аварій, які трапились через нехтування водіями ПДР та проїзд на жовтий сигнал світлофора, суд критично оцінює пояснення позивача щодо правомірності його дій з метою уникнення аварійної ситуації.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та він правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2322852.

Позивач також просить суд визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними.

Разом з тим, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, ґрунтуючись на правових висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постанові від 07.02.2019 року у справі № 640/6550/15-а та в постанові 10.05.2018 року у справі № 760/9462/16-а, суд дійшов висновку, що визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є процесуальною діяльністю суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення є предметом оцінки суду при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

При зверненні до суду позивачем не було сплачено суму судового збору на підставі ст. 288 КУпАП України. Однак відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Так, в постанові від 18.03.2020 року (провадження №11-1287апп18) Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, частиною 8 ст. 139 КАС передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З матеріалів справи вбачається зловживання позивачем процесуальними правами.

Враховуючи викладене, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір - 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 247, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Басенюк Катерини Михайлівни (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними, визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: