Справа № 520/7889/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. справа №520/7889/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 22.06.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, які полягають у нененаданні у повному обсязі інформації за зверненнями ОСОБА_1 від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020 стосовно нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України надати ОСОБА_1 у повному обсязі інформацію за зверненнями від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020 стосовно нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно не надав йому повної та достовірної інформації на його запити та застосував несуттєві приводи для відмови у наданні інформації, що, на думку позивача, є порушенням вимог чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/7889/2020.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня закінчення карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211.

Відповідачем 23.07.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з тих підстав, що відповідачем на запити позивача надані повні та достовірні відповіді відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 у справі №520/8814/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 по 01 березня 2018. Зобов`язано Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 по 01 березня 2018.

Вказане рішення 02.12.2019 набрало законної сили.

У подальшому, на виконання зазначеного рішення суду 13.12.2019 позивачу відповідачем виплачено кошти у сумі 46 974,03 грн, що не заперечується сторонами у справі.

З метою перевірки правильності нарахування індексації грошового забезпечення, позивачем сформовано та направлено до відповідача запит від 21.05.2020 щодо надання інформації, зокрема:

1. У які роки, починаючи з 2007 по 2020 роки відбулося підвищення посадових окладів (тарифних ставок) для офіцерського складу Державної прикордонної служби України. На підставі яких актів Кабінету Міністрів України чи іншого органу відбувалося таке підвищення.

2. У які роки, починаючи з 2007 по 2020 роки, здійснювався перегляд (збільшення) посадового окладу (тарифної ставки) за посадою «помічник начальника регіонального управління з правової роботи начальник сектору правового забезпечення Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України». На підставі яких актів Кабінету Міністрів України чи іншого органу відбувалося таке підвищення.

3. Базовий місяць якого року було застосовано при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

На запит від 21.05.2020 відповідач листом від 27.05.2020 №11/Д-39ПІ/4116 надано відповідь щодо посадових окладів (тарифних ставок), які затверджені, зокрема:

- постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби» від 28.07.2003 №1167 діяла до 31.12.2007;

- постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 діяла до 28.02.2018;

- постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деякими інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Зазначено, що на виконання вказаних підзаконних актів наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України» від 27.07.2011 №543 та у подальшому Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України» діє з 01.03.2018 регламентовані деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Вказано, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XІІ та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (зі змінами).

Зазначено, що законодавчі акти не містять такого поняття як базовий місяць. Обрахунок здійснювався арифметичним методом з дотриманням норм чинного законодавства України. Пункт 5 Порядку №1078 змінено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 у частині визначення сум індексації у місяці підвищення доходу та виключено поняття базового місяця.

До вказаної відповіді відповідачу надані копії особистих карток грошового забезпечення за період 2015 по 2019 та зазначено, що особисті картки грошового забезпечення за період з 2007 по 2014 у відповідача відсутні, так як направленні до архіву.

Позивач 01.06.2020 звернувся до відповідача з запитом щодо надання копії документу (довідку, відомість про нарахування або інший носій інформації), в якому буде відображена інформація про те, як за наслідком проведення арифметичного обрахунку було вираховано суму виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015.

На запит від 01.06.2020 відповідач листом від 03.06.2020 №11/Д-185/ПІ-4374 надав позивачу роз`яснення щодо надання запитуваної інформації та вказав, що вказаний запит зводиться до прохання надати інформацію роз`яснювального характеру, яку необхідно створювати, а тому розгляд запиту та відповідь по суті надається у порядку Закону України «Про звернення громадян». До запиту надано розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

Позивач 10.06.2020 звернувся до відповідача з запитом щодо надання інформації (розрахунок) про методику обрахунку індексації, з якої можна встановити про те, як було обраховано суму індексації у кожному конкретному місяці 2015, 2016, 2017, 2018, а саме:

1. з липня по грудень 2015 року;

2. з січня по грудень 2016 року;

3. з січня по грудень 2017 року;

4. з січня по лютий 2018 року.

На запит від 10.06.2020 відповідач листом від 15.06.2020 №11/Д-44ПІ/4817 посилаючись на частину другу статті 8 Закону України «Про звернення громадян» повідомив позивача, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Позивач вважає, що відповідач надав неповні відповіді на запити, тим самим фактично відмовив у наданні запитуваної інформації, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Зі змісту поданих позивачем запитів вбачається, що він фактично просив надіслати йому копію документу, в якому відображена інформація про те, як здійснювався обрахунок індексації його грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

Фактичним результатом поданого звернення стало отримання відповіді від відповідача про те, що поданий запит не містить прохання надати задокументовану інформацію.

Проте суд не погоджується з тим, що надана позивачу відповідь є належним розглядом його звернення, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частина перша стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Приписами статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У свою чергу, відповідно до статті 19 названого Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята статті 19 Закону).

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Зміст направлених позивачем запитів свідчить про те, що позивач просив надіслати йому копію документу, в якому відображена інформація про те, як здійснювався обрахунок індексації його грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

Дослідивши зміст вказаних запитів, суд вважає їх такими, що відповідають вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Такі відповіді не є відповідями по суті запитів та у силу вимог Закону вважаються неправомірною відмовою у наданні інформації.

Отже, під час розгляду запитів позивача від 27.05.2020, 01.06.2020, 10.06.2020 відповідач був зобов`язаний надати повну і достовірну інформацію щодо запитуваної інформації.

Натомість відповіді відповідача від 27.05.2020, 03.06.2020 та 15.06.2020 надані не по суті запитів позивача, а тому з урахуванням положень частини другої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визнається судом неправомірною відмовою у наданні публічної інформації.

Враховуючи наведене суд приходить до висновків, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у нененаданні у повному обсязі інформації за зверненнями ОСОБА_1 від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020 стосовно нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.

З огляду на зазначені положення та беручи до уваги обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, суд доходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, наявними у матеріалах справи доказами доведено, що відповідач надав неналежні відповіді на запити ОСОБА_1 , так як надана відповідь є такою, що не охоплює суті порушеного питання та не ґрунтується на нормах названого Закону, зважаючи на що суд дійшов висновків про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258, 263 Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, які полягають у нененаданні у повному обсязі інформації за запитами ОСОБА_1 від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020 стосовно нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

Зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 21.05.2020, 01.06.2020 та 10.06.2020 стосовно нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 01.03.2018.

У іншій частині - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.09.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва