Справа № 822/1628/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1628/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

14 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області про визнання рішення №15/2-1050 від 30 березня 2017 року протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати рішення МВС України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, викладеної у формі листа №15/2-1050 від 30.03.2017 протиправним;

- зобов`язати МВС України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням вищої, а саме ІІ групи інвалідності.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 04.07.2017 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність МВС України щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 щодо нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

Також зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку №850 по заяві ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року - без змін.

29 липня 2020 року Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку щодо порушення правил предметної підсудності, визначених статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакцій до 15 грудня 2017 року. Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково. Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що, що 27.01.2014 старшого сержанта міліції ОСОБА_1 , міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Дунаєвського районного відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ, на підставі рапорту від 25.12.2013 та свідоцтва про хворобу від 25.12.2013 №349.

13.01.2017 позивач проходив первинну медико-соціальну експертизу в Хмельницькій обласній МСЕК, за результатами якої йому видана довідка серії АВ №0170920 та встановлена III групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. Інвалідність встановлено до 01.02.2017, з датою чергового переогляду на січень 2017 року.

03.01.2017 позивач пройшов повторний огляд медико-соціальної експертної комісії, якою встановлено вищий відсоток втрати працездатності та II групу інвалідності, причина якої пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0862918.

17.01.2017 позивач отримав довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0017856, в якій зазначено, що ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 60 %, причиною втрати працездатності є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Після отримання, та на підставі вищевказаних документів, згідно ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач звернувся з заявою до МВС України у Хмельницькій області, з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності.

07.04.2017 позивач отримав відповідь ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 05.04.2017 №343/121/29/03-2017 разом із копією листа МВС України №15/2-1050 від 30.03.2017 в якому зазначено, що документи ОСОБА_1 повернуто без розгляду з підстав невідповідності законодавству.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850) передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п. 8 Порядку №850).

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 9 Порядку №850).

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на МВС України, яке, всупереч наведеному, повернуло документи позивача без розгляду.

Судом першої інстанції вірно вказано, що спосіб, у який відповідачем розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 щодо нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, а також у зв`язку з неприйняттям МВС України рішення передбаченого п.9 Порядку №850 - шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути та прийняти відповідно до чинного законодавства України по заяві ОСОБА_1 рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в редакцій до 15 грудня 2017 року місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Слід також зазначити, що частина перша статті 18 КАС була доповнена пунктом 4 згідно із Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у абзац одинадцятий пункту 1 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого були внесені зміни Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі до юрисдикції адміністративних судів та вилучення із цивільної юрисдикції спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

Ці процесуальні норми мають предметний, імперативний, пріоритетний характер і визначають, що незалежно від того, хто є суб`єктом владних повноважень, спір фізичної особи з таким суб`єктом з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, інших соціальних виплат, до категорії яких відноситься й питання призначення і виплата одноразової грошової допомоги, підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду. Відповідно до вимог частини першої статті 23 цього Кодексу такий та подібні спори розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Натомість, ні предмет спору цієї справи, ні суб`єктний склад її учасників у розумінні положень статті 24 КАС не дають підстав поширювати розгляд і вирішення його колегією окружного адміністративного суду у складі трьох суддів.

Таким чином, ця справа підсудна саме місцевому суду як адміністративному, бо предметом спору є соціальна виплата одноразова грошова допомога, на розгляд і вирішення якого не поширюється інша підсудність. Така правова позиція щодо застосування процесуальної норми права викладена у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № К/9901/34434/18.

З огляду на викладене, судове рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням правил предметної юрисдикції (підсудності).

Слід також зазначити, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних справ передбачено у статті 20 КАС, у редакції чинній після 15 грудня 2017 року. Відповідно до норм зазначеної статті визначено вичерпний перелік адміністративних справ підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам. Також зазначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку про те, що після 15 грудня 2017 року розгляд справ, зокрема предметом розгляду якої є соціальна виплата, за підсудністю віднесено до окружних адміністративних судів.

Проте, колегія суддів зазначає, що не дивлячись на зміни у процесуальному законодавстві, справа на момент її розгляду у суді першої інстанції розглянута та вирішена неповноважним складом суду.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто неповноважним складом суду.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області про визнання рішення №15/2-1050 від 30 березня 2017 року протиправним та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 щодо нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 по заяві ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.