Справа № 200/6370/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. Справа№200/6370/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вулиця Обручева, 17) про зобов`язання при розрахунку пенсії використати середню заробітну плату по Україні за 2016 та 2017 роки, зобов`язання при розрахунку пенсії використати коефіцієнт стажу не нижче 0,525, зобов`язання зробити перерахунок пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час, зобов`язання без затримки виплатити недоотриману суму пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.04.2018 року він звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком. Вважає, що відповідачем протиправно при розрахунку пенсії взято середню заробітну плату в Україна за 2014-2016 роки замість середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2017 року, а також протиправно розраховано коефіцієнт стажу у розмірі 3,25 замість 5,25.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

10.08.2020 року позивач засобами електронного зв`язку на адресу суду надіслав пояснення, у яких зазначив, що з 01.05.2015 року по 26.04.2018 року він не міг перебувати на пенсії по інвалідності, оскільки сплинув строк встановлення інвалідності. Пенсія за віком йому призначена 26.04.2018 року (а.с.16-18).

11.08.2020 року представник відповідача засобами електронного зв`язку надав відзив на адміністративний позов. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач звернувся 26.04.2018 року до управління із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. З 26.04.2018 року позивача було переведено на пенсію за віком з урахуванням коефіцієнту страхового стажу - 0,32583. Загальний стаж роботи позивача становить 32 роки 7 місяців 0 днів, тобто 391 місяць. Вказав, що коефіцієнт стажу у розмірі 0,525 може бути застосовано лише за умови, якби позивач працював не менше ніж 52 роки та розраховується індивідуально по кожному пенсіонеру відповідно до кількості відпрацьованих місяців, що не є сталою цифрою. Позивачу було зараховано всі роки роботи відповідно до відомостей трудової книжки та персоніфікованого обліку, в тому числі й 2004 рік. Згідно даних персоніфікованого обліку та трудової книжки, позивач після 2004 року (по листопад 2005 року знаходився на обліку у центрі зайнятості) не працював. У зв`язку з тим, що після призначення пенсії по інвалідності (в березні 2010 року) позивач не працював та не набув необхідних 24 місяців страхового стажу, до нього не може застосовуватись вимоги ч.2 ст.40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі (а.с.32-33).

11.08.2020 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав доповнення до позовної заяви, у якому зазначив, що для громадян України, які оформлюють пенсію у 2018 році відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року для розрахунку заробітної плати при нарахуванні пенсії використовується середня заробітна плата по Україні за 2016, 2017 роки. Вважає, що відповідачем протиправно при нарахуванні пенсії була використана середня заробітна плата в Україні за 2014-2016 роки. У період з 01.05.2015 року по 26.04.2018 року він не перебував на пенсії по інвалідності, оскільки МСЕК пройшов 20.03.2019 року (а.с.46-47).

17.08.2020 року позивач засобами електронного зв`язку надав доповнення до позовної заяви, у якому зазначив період перебування пенсії по інвалідності з 29.03.2010 року по 01.05.2015 року. Вказав, що оскільки коефіцієнт трудового стажу не знайшов свого підтвердження у розмірі 0,525, просив використати коефіцієнт при розрахунку заборгованості у розмірі 0,32583 (а.с.64-65).

17.08.2020 року позивач засобами електронного зв`язку надав відповідь на відзив відповідача, згідно якого вказав, що відповідачем порушено норми ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що відповідачем протиправно його було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (а.с.83-85).

18.08.2020 року позивач засобами електронного зв`язку надав доповнення до відзиву, згідно якого вказав, що його стаж роботи складає 40 років 6 місяців, а відповідачем зазначено, що його страховий стаж складає 32 роки 7 місяців (а.с.114-115).

19.08.2020 року відповідач засобами електронного зв`язку надав заперечення на відповідь на відзив, у якому вказав, що довідкою МСЕК позивачу в березні 2010 року встановлена ІІ група інвалідності. Довідка про встановлення інвалідності діяла до 01.05.2015 року, після чого позивач мав повторно пройти медико - соціальну експертизу. На час повторного проходження МСЕК позивачу було призупинено виплату пенсії по інвалідності. З моменту закінчення терміну довідки про встановлення інвалідності (30.04.2015 року) по момент звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (26.04.2018 року) минуло 2 роки 11 місяців 26 днів, тобто позивач продовжував перебувати на обліку в Пенсійному фонді України, як отримувач пенсії по інвалідності. З огляду на те, що на час звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, позивач вже перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності, можливості повторного первинного призначення будь - якого іншого виду пенсії - не має, існує лише механізм переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням вимог абз.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додав, що в заяві №3697 від 24.06.2018 року про призначення/перерахунок пенсії в графі «вид пенсії» вказано «перехід на інший вид пенсії». Позивач був ознайомлений з текстом заяви про що свідчить його підпис (а.с.120-121).

З урахування поданих позивачем доповнень до позовної заяви від 17.08.2020 року, суд надає оцінку позовним вимогам лише в частині зобов`язання відповідача при розрахунку пенсії використати середню заробітну плату по Україні за 2016 та 2017 роки, зобов`язання зробити перерахунок пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час, зобов`язання без затримки виплатити недоотриману суму пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), громадянин України, перебуває на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії, та відповідно до ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що позивач знаходився на обліку в Управлінні ПФУ у Куйбишевському районі м. Донецька та з 29.03.2010 року йому була призначена пенсія по інвалідності (а.с.4, 44)

08.04.2013 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Дата чергового переогляду 08.04.2015 року (а.с.5 зворотній бік).

З 15.03.2019 року позивачу при повторному огляді встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААБ №300965 (а.с.5).

26.04.2018 року позивач звернувся до управління ПФУ у Волноваському районі Донецької області із заявою №3697 про перехід на інший вид пенсії (а.с.132).

З 26.04.2018 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 та його заяви від 26.04.2018 року.

28.01.2020 року позивач звернувся до Волноваського об`єднаного управління ПФУ Донецької області із заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.6).

Листом від 11.02.2020 року №27/М-01-01-03 позивачу повідомлено про те, що в період з 29.03.2010 року по 25.04.2018 року він отримував пенсію по інвалідності, яка була призначена внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 26.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Пенсію за віком було призначено з 26.04.2018 року на загальних умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до наданих документів, даних персоніфікованого обліку, електронної пенсійної справи загальний стаж роботи складає 32 роки 7 місяців 0 днів, коефіцієнт стажу - 0,32583. Стаж було враховано по 28.11.2005 року. Середньомісячний заробіток було обчислено із заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.11.2005 року. Коефіцієнт заробітної плати складає 4,09698, а розмір середньомісячного заробітку складає 18044,53 (середній заробіток в Україні за 2014-2016 роки 4404,35 грн. х 4,09698). Розрахунок пенсії на 01.02.2020 року: коефіцієнт стажу - 0,32583; розмір пенсії за віком - 5879,45 грн. (а.с.7).

Позивач вважає, що вказане призначення відбулось з грубим порушенням, оскільки пенсійним фондом застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки (3764,40 грн.), замість 2016, 2017 року (5377,9 грн.).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-1V) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Згідно зі статтею 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Як передбачено частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

За приписами частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV (у чинній редакції) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким було внесено зміни до Закону №1058.

Згідно п.4-3 розділу XV Закону №1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 32 роки 7 місяців 0 днів, коефіцієнт стажу - 0,32583.

Стаж роботи було враховано по 28.11.2005 року.

Середньомісячний заробіток було обчислено із заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.11.2005 року. Коефіцієнт заробітної плати складає 4,09698, а розмір середньомісячного заробітку складає 18044,53 (середній заробіток в Україні за 2014-2016 роки 4404,35 грн. х 4,09698).

Розрахунок пенсії станом на 01.02.2020 року: коефіцієнт стажу - 0,32583; розмір пенсії за віком - 5879,45 грн.

Законодавець ввів таке поняття як «переведення» та розмежував саме умови здійснення призначення пенсії та переведення на інший вид пенсії.

Тобто призначення пенсії особі здійснюється один раз.

В подальшому особа, в разі наявності такого права, може бути переведена на інший вид пенсії.

Позивачу з 29.03.2010 року була призначена вперше пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV та саме з 29.03.2010 року позивач перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності в Пенсійному фонді України. Зняття з обліку як отримувача пенсії по інвалідності до 26.04.2018 року матеріали справи не містять.

26.04.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 3697 про перехід на інший вид пенсії та відбувся перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Таким чином, оскільки з 26.04.2018 року позивачу здійснено перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2016,2017 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача при розрахунку пенсії використати середню заробітну плату по Україні за 2016 та 2017 роки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача при розрахунку пенсії використати середню заробітну плату по Україні за 2016 та 2017 роки, то підстав для зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії з 05.05.2018 року, зобов`язання без затримки виплатити недоотриману суму пенсії з 05.05.2018 року немає, а тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За правилами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. До адміністративного суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушене чи оспорюється. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вулиця Обручева, 17) про зобов`язання при розрахунку пенсії використати середню заробітну плату по Україні за 2016 та 2017 роки, зобов`язання зробити перерахунок пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час, зобов`язання без затримки виплатити недоотриману суму пенсії з 05.05.2018 року по теперішній час - відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 11 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая