Справа № 460/697/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/697/20 пров. № А/857/4916/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року, прийняте суддею Нор У.М. у місті Рівному, повний текст складений 13.03.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) в якому просила визнати протиправною відмову у зарахуванні до вислуги років періоди роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 року по 31.08.1993 року та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 року по 15.08.2003 року; зобов`язати призначити та виплатити пенсію за вислугу років, зарахувавши із 12.12.2019 року до вислуги років періоди роботи на посаді старшої піонервожатої із 01.01.1992 року по 31.08.1993 року та на посаді завідуючої бібліотекою, бібліотекаря із 01.09.2000 року по 15.08.2003 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки посадові обов`язки старшого вожатого та педагога - організатора є ідентичними, то період роботи на посаді старшого піонервожатого може бути зарахований до стажу для призначення пенсії, враховуючи те, що посада педагога організатора входить до переліку Посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

З приводу періоду роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря, то суд врахував положення Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу», та прийняв до уваги, що переліком постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року передбачена посада бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, відтак прийшов до висновку про зарахування періоду роботи позивача з 01.09.2000 року по 15.08.2003 року до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачено, що посада завідуючої бібліотеки загальноосвітнього навчального закладу дає право на пенсію за вислугу років. Правом на пенсію за вислугу років користуються бібліотекарі та завідувачі, які є позашкільними навчально виховними закладами, незалежно від їх відомчої належності.

Крім того, звернута увага на те, що Переліком посад педагогічних та науково педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, до педагогічних працівників віднесено старший вожатий, вожатий, відтак, на думку апелянта, період роботи позивача з 11.09.1989 року по 01.09.1993 року старшою піонервожатою не може зараховуватися до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що дійсно Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачено посади старшої піонервожатої. Однак, пунктом 3 Приміток вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до діючого законодавства , в тому числі на посада старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Маються покликання на позицію Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №647/514/17. Також покликається на те, що Переліком постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року передбачено посаду бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, відтак стаж роботи на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря має бути врахований (покликання на постанову Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №537/1061/17).

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно записів трудової книжки, позивач з 01.02.1989 року по 01.06.1989 року працювала нянею-санітаркою в дитячому садку, з 11.09.1989 року по 01.09.1993 року старшою піонервожатою в школі, з 01.09.1993 року по 01.09.2000 року педагогом-організатором в школі, з 01.09.2000 року по 18.11.2002 року - завідуючою бібліотеки в школі, з 18.11.2002 року звільнена по переводу на посаду бібліотекаря у підпорядкування відділу культури Рівненської райдержадміністрації, з 16.08.2003 року по даний час вчителем у школі (ліцеї).

Листом від 24.01.2020 року №К-5713/07.1-59 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з тим, що наявний у позивача стаж вислуги років, не дає права на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки не зараховано до вислуги років періоди роботи позивача з 01.01.1992 року по 31.08.1993 року та з 01.09.2000 року по 15.08.2003 року.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугою років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років, з 1 квітня 2017 р. по 31 березня 2018 р. - не менше 26 років 6 місяців.

Водночас особам, які на 1 квітня 2015 мали 25 років спеціального стажу, а станом на 1 січня 2016 - 25 років 6 місяців, збережено право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку.

Необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Законодавством часів СРСР у загальноосвітніх школах була передбачена посада старшого піонервожатого. Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 року № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР» були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Вказаною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 1 квітня 1991 року введена посада педагога-організатора.

Статтею 28 Закону України від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ «Про освіту» передбачено, що система освіти складається з навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

До Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 віднесено, зокрема: директори, заступники директорів з навчально-виховної (навчальної, навчально-виробничої) роботи, вчителі, майстри виробничого навчання, практичні психологи, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи міжшкільних навчально-виробничих комбінатів; учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл.

Справді, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачає посади старшої вожатої. Однак, відповідно до роз`яснень Департаменту економіки та фінансування Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 року, посада педагога-організатора загальноосвітнього навчального закладу входить до Переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. У Тимчасових типових штатних нормативах загальноосвітніх навчально-виховних закладів, затверджених Наказом МО України від 09.08.1996 №264, які діяли з 01.09.1996 року, передбачалось введення у школах посади педагога-організатора (або старшого вожатого).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом, відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1 працювала з 11.09.1989 року по 01.09.1993 року старшою піонервожатою в школі, з 01.09.1993 року по 01.09.2000 року педагогом-організатором в школі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зарахування періоду роботи позивача на посаді старшої піонервожатої до вислуги років.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2019 року у справі №647/514/17.

З приводу зарахування періоду роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою та бібліотекаря, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 приміток до постанови КМУ №909 від 04 листопада 1993 року робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 6 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).

Бібліотека, відповідно до частини третьої статті 12 цього Закону, може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

При цьому статтею 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини шостої статті 30 цього Закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи наведені положення Закону, приймаючи до уваги, що Переліком постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року передбачена посада бібліотекара незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що період роботи позивача в Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського на посаді бібліотекара має зараховуватись до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням Постанови 909, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Зокрема, така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а, від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17.

Стаж роботи позивача на посаді завідуючої бібліотекою в Олександрійській ЗОШ І-ІІІ ст. та на посаді бібліотекаря в Рівненській централізованій системі публічно-шкільних бібліотек (ПШЮ с. Олександрія) у період з 01.09.2000 року по 15.08.2003 року підтверджується записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , отже зараховується до стажу роботи.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 року у справі №537/1061/17.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 460/697/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор