Справа № 229/1811/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 229/1811/16-а

адміністративне провадження № К/9901/9961/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 01.09.2016 (головуючий суддя Панова Т.Л.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О.)

у справі №229/1811/16

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення відповідача від 25.05.2016 № 178132 про відмову у поновленні виплати йому раніше призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ пенсії за вислугу років та виплаті заборгованості суми пенсії, не отриманої ним з вини органу, що призначає і виплачує пенсію;

- зобов`язати відповідача поновити з 01.01.2016 виплату йому раніше призначеної пенсії за вислугу років та виплатити йому заборгованість суми пенсії, не отриманої ним з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

2. Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 01.09.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016, у задоволенні позову відмовлено.

3. У касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Дружківці з 17 березня 2016 року, йому призначена пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 80% .

5. З 14 січня 2016 року виплата позивачу вказаної вище пенсії була припинена Управлінням Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015року № 213-VIII.

6. Судом встановлено, що з 14 січня 2016 року позивач працює в органах місцевого самоврядування на посаді заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Пенсія за січень 2016 року позивачу виплачена.

7. Судом встановлено, що 23 травня 2016 року позивач звернувся до Управління ПФУ в місті Дружківці з заявою про поновлення йому виплати пенсії.

8. Рішенням Управління ПФУ в місті Дружківці від 25.05.2016 № 178132 ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні виплати пенсії з посиланням на ч. 7 ст. 21 Закону України від 07.06.2001р № 2493-ІІІ "Про службу в органах місцевого самоврядування" (зі змінами), де зазначено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та ІІ груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

9. Вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент припинення виплати пенсії позивачу, також і на момент відмови йому в поновленні пенсії, положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213 - VIII , також положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911 від 24.12.2015, норми ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" були діючими і такими, що не визнанні неконституційними, а тому Пенсійний орган у спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Те, що на час виникнення спірних правовідносин він працював в органах місцевого самоврядування, не має правового значення для поновлення виплати призначеної йому пенсії. Вважає, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення, не надав суду доказів законності оскаржуваного рішення, в своїх запереченнях обмежився лише посиланнями на окремі норми законодавства України та їх вільним і необґрунтованим тлумаченням. Вважає, що при розгляді цієї справи має застосовуватися Конституція, яка має найвищу юридичну силу і її норми є нормами прямої дії.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та вважає за необхідне зазначити наступне.

13. Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

14. З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII1 від 02 березня 2015 року (далі Закон № 213-VIII), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

15. Крім того, згідно п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

16. В той же час, відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

17. За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

18. Вказаний в п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв`язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус судців» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

19. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» та визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

20. Також, відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 (набрав чинності з 01.01.2016), тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

21. Таким чином, законодавець з 01.01.2016 по 31.12.2016 тимчасово обмежив виплату пенсії посадовим особам місцевого самоврядування.

22. Суди встановили, що з 14 січня 2016 року і до дня винесення судом першої інстанції рішення, позивач продовжував проходити службу в органах місцевого самоврядування, і в цей період стаття 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" містить застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії.

23. Колегія суддів звертає увагу, що на момент припинення виплати пенсії позивачу, також і на момент відмови йому в поновленні пенсії, положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213 - VIII, положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VIII від 24.12.2015 та норми статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" були діючими і такими неконституційними не визнавались, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

24. Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12.02.2019 (справа №132/3460/16), від 18.10.2018 (справа №345/1000/17), від 10.04.2019 (справа № 241/1395/16), від 10.04.2018 (справа № 623/407/16).

25. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

26. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

27. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дружківського міського суду Донецької області від 01.09.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі №229/1811/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб