Справа № 400/2980/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2980/20

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А. Дата і місце ухвалення: 10.08.2020р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенка С.С. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р.;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) негайно здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені частинами 1-3 статті 4 та частиною 2 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012р. №4901-VI, у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р. щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 для цілей перерахунку призначення йому пенсії та виплачувати пенсію з 13.09.2018р. з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до витягу з роздавальних відомостей одноразових видів грошового забезпечення майору ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по вересень 2018 року військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2018р. №350/174/308/863/ПС, з якої сплачено страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) негайно здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені статями 10, 48, 52, 56 частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р. щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Миколаївській області провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 для цілей перерахунку призначення йому пенсії та виплачувати пенсію з 13.09.2018р. з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до витягу з роздавальних відомостей одноразових видів грошового забезпечення майору ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по вересень 2018 року військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2018р. №350/174/308/863/ПС, з якої сплачено страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. щодо повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р.;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р.;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р.

Позов обґрунтовував тим, що при виконанні виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р., головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанов Д.К. не вжив заходів примусового виконання рішення, передбачених ст.ст. 10, 48, 52, 56, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, не звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду чи про зміну способу і порядку виконання рішення. При цьому, державний виконавцем безпідставно стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 16 692 грн. Також, позивач посилався на те, що незважаючи на визначення законодавцем спеціальних гарантій виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи за рахунок Державного бюджету, державним виконавцем відповідача безпідставно не враховано положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та, як наслідок, безпідставно прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення від 10.08.2020р. з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Однак, відповідачем, без жодних заходів примусового виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2018р. по справі №400/2845/18, стягнуто з боржника ГУ ПФУ у Миколаївській області виконавчий збір в сумі 16 692 грн.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що чинним законодавством не встановлено заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно Головного управління ПФУ в Миколаївській області, у зв`язку з чим не може бути визнано обґрунтованим повернення виконавчого документу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», як це мало місце у спірних правовідносинах.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.01.2019р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі №400/2845/18 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області провести перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 для цілей перерахунку призначення йому пенсії та виплачувати пенсію з 13.09.2018р. з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до витягу з роздавальних відомостей одноразових видів грошового забезпечення майору ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по вересень 2018 року військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2018р. №350/174/308/863/ПС, з якої сплачено страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (а.с.14)

08.11.2019р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенком С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60536323 з примусового виконання виконавчого листа №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р. Зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 16692 грн. (а.с.15)

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 повернено виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р. на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 26.06.2023р.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що листом від 19.11.2019р. ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомлено про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії після перерахунку з 01.02.2019р. склав 13014,90 грн. та загальний розмір доплати за рішенням суду склав 14649,48 грн. Щодо суми доплати з 17.01.2019р. по 31.01.2019р. у розмірі 1540,97 грн. виплачено у лютому 2019 року. Залишок за період з 13.09.2018р. по 17.01.2019р. у розмірі 13108,51 грн. буде виплачено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». (а.с.19-20)

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р., а також незаконною постановою державного виконавця відповідача Сазанова Д.К. про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.06.2020р. ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

За визначенням, наведеним у п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII , виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Отже, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення у спосіб, інакший, аніж визначений безпосередньо самим судовим рішенням.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Також, колегія суддів зазначає, що вчинення дій визначених ст.63 Закону №1404-VIII, як то, накладення штрафу та направлення повідомлення до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Накладення штрафу та направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника у порядку Закону України «Про виконавче провадження» не є єдиними та останніми діями після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після яких державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо притягнення боржника до відповідальності (накладення штрафу), а також повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру, оскільки не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, оскільки сам факт неможливості виконати рішення суду боржником не є підставою закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Учасниками справи не заперечується виконання боржником у ВП №60536323 виконавчого листа по справі №400/2845/18 в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та отримання її позивачем в подальшому у перерахованому розмірі. Рішення суду залишається невиконаним в частині виплати позивачу доплати до пенсії за період з 13.09.2018р. по 17.01.2019р. у розмірі 13108,51 грн., яка, як зазначено в листі ГУ ПФУ в Миколаївській області від 19.11.2019р., буде виплачена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Таким чином, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу рішення суду залишилось невиконаним у повному обсязі, що суперечить принципу обов`язковості судових рішень, закріпленого як у національному законодавстві, так і у міжнародному, згоду на яке надано у встановленому законом порядку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Статтею 37 Закону №1404-VIII передбачено перелік підстав, за наявності яких виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу. Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону такою підставою визначено встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вже зазначалося колегією суддів, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 повернено виконавчий документ стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Колегія суддів вважає, що посилання в оскаржуваній постанові відповідача на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, не є достатньою та мотивованою підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Тобто, зазначений Порядок жодним чином не регулює відносини між стягувачем та боржником, а лише визначає порядок дій боржника, щодо виконання рішень судів певної категорії.

Такий правовий висновок у подібних правовідносинах сформульовано Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2019 року по справі №1140/3479/18 (адміністративне провадження № К/9901/19439/19).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконною та підлягає скасуванню.

Що ж до вимог позову про зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р., та вжити заходів примусового виконання рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ, то колегія суддів виходить з наступного.

В даному випадку, відповідне виконавче провадження після прийняття оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу фактично вважається закінченим та не перебуває у державного виконавця на примусовому виконанні.

При цьому, згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що скасування оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу є достатнім способом поновлення порушених прав позивача у межах спірних правовідносин, так як поновлення виконавчого провадження зобов`яже державного виконавця вчиняти передбачені законом дії щодо виконання відповідного виконавчого документу.

Що ж до вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенка С.С. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №60536323 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №400/2845/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 25.01.2019р., то колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення у зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині. Колегія суддів звертає увагу, що Законом №1404-VІІІ встановлено право державного виконавця звертатися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду або про зміну способу і порядку виконання рішення суду, а не його обов`язок.

Також, колегія суддів не надає правової оцінки посиланням позивача на неправомірність стягнення органом ДВС з ГУ ПФУ в Миколаївській області, як боржника у виконавчому провадженні, виконавчого збору в сумі 16 692 грн., оскільки ні постанова про відкриття виконавчого провадження, а ні постанова про стягнення виконавчого збору не являються предметом даного спору.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права при наданні правової оцінки постанові головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 про повернення виконавчого документу стягувачу, а тому оскаржуване рішення від 10.08.2020р. підлягає скасуванню, на підставі п.1 ч.1 ст.317 КАС України, з прийняттям нового судового рішення - про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазанова Д.К. від 26.06.2020р. ВП №60536323 про повернення виконавчого документу стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук