Справа № 337/2158/20
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН №337/2158/20
Провадження №2-а/337/64/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Нетяги М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Верещагіної Вікторії Валеріївни, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

02.06.2020р. до суду надійшов вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2573026 від 23.05.2020р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позов мотивує тим, що 23.05.2020р. інспектором поліції 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП Верещагіною В.В. винесена постанова ЕАМ № 2573026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що він 23.05.2020р. о 09.33год. в м. Запоріжжя по вул. Немировича Данченко, буд. 73, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , нібито проїхав перехрестя вул. Немировича Данченко та Набережної магістралі на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Вважає вказану постанову протиправною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення, тому що він, здійснюючи проїзд вказаного перехрестя, впевнився в безпеці дорожнього руху, врахував, що на вказаному перехресті відсутні інші учасники дорожнього руху, а позаду нього впритул рухався автомобіль MITSUBISHI LANCER білого кольору, і для того щоб не вдаватись до екстреного гальмування, він закінчив проїзд перехрестя на жовтий сигнал. Посилається на п.8.11 ПДР України, який передбачає, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Незважаючи на його письмові пояснення та клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення для надання можливості скористатися правовою допомогою, відповідачка обмежилась формальним складанням постанови.

Ухвалою суду від 03.06.2020р. адміністративний позов було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

18.06.2020р. позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.06.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження і призначено судовий розгляд за участю сторін.

12.08.2020р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов в якому відповідач інспектор УПП в Запорізькій області Верещагіна В.В. зазначила, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки нею під час несення служби по охороні громадського порядку та контролем за безпекою дорожнього руху в Запорізькій області було виявлено факт порушення позивачем вимог ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що стало підставою для винесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова винесена з дотриманням усіх норм законодавства. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Після оголошення перерви в судовому засіданні, ОСОБА_1 подав заяву про продовження розгляду справи без його участі.

Відповідач - інспектор поліції 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП Верещагіна В.В. в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Клопотань про відкладання розгляду справи не подано.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладання розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність сторін.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, встановив наступне.

23.05.2020р. інспектором 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП Верещагіною В.В. винесена постанова ЕАМ №2573026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що він 23.05.2020р. о 09.33 год. в м. Запоріжжя по вул. Немировича Данченко, біля буд.73, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Немировича Данченко та Набережної магістралі на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ґ ПДР України.

Вказана постанова була отримана позивачем на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення 23.05.2020р., про що свідчить підпис ОСОБА_1 .

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 01.06.2020р. звернувся поштовим зв`язком до суду з даним позовом, який надійшов до суду 02.06.2020р.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суд виходить з наступного.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. п.8.7.3 «ґ» ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність передбачена, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть та проїзду на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту наведеної норми доказом в справі про адміністративне правопорушення є, серед іншого, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, факт проїзду ОСОБА_1 перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору у зазначеній в оскаржуваній постанові день, час та місце, останнім не заперечувався як у позовній заяві, так і в судовому засіданні.

Водночас позивач вказує, що коли ввімкнувся заборонний жовтий сигнал світлофору, він не міг зупинити транспортний засіб, оскільки при такому гальмуванні це могло б створити аварійну ситуацію, оскільки за ним впритул рухався інший автомобіль.

Такі дії позивач вважає правомірними та мотивує посиланням на положення п.8.10, 8.11 ПДР.

Відповідно до 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 8.11 ПДР).

Правопорушення, яке інкримінується позивачу, було зафіксоване за допомогою реєстратора №000138, про який зазначено в оскарженій постанові, та відеореєстратора службового автомобіля (автореєстратор), і підтверджується відеозаписом, що наявний в матеріалах справи.

З наданого інспектором поліції Верещагіною В.В. суду відеозапису вбачається, що кут огляду відеокамери, місце здійснення відеозапису та якість зображення у сукупності спростовують доводи позивача щодо дотримання ним вимог п.8.10, п.8.11 ПДР, які, зокрема, дозволяють рухатися далі у разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора.

Так, з відеозапису, наданого інспектором поліції, чітко прослідковується, що водій автомобілю ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Немировича Данченко та Набережної магістралі в м.Запоріжжя на жовтий сигнал світлофора.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ПДР будь-який інший, крім зеленого, сигнал світлофору, є таким, що забороняє рух транспортного засобу.

При цьому, на наданому відеозаписі видно основний світлофорний об`єкт, сигнали якого призначені для позивача. Увімкненню жовтого сигналу світлофору передував зелений миготливий сигнал світлофору, який згідно п.8.7.3 «в» ПДР інформував позивача про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Після трьох зелених миготливих сигналів на світлофорному об`єкті, сигнали якого призначені для позивача, наявне увімкнення жовтого сигналу світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, і після цього позивач проїжджає перехрестя.

Тобто, у даній дорожній ситуації позивач вже від початку роботи світлофору в зеленому миготливому режимі повинен був вжити заходи щодо зменшення швидкості руху до показників, які забезпечували б можливість його зупинки відповідно до вимог п.8.10 ПДР - перед дорожньою розміткою 1.12.

Згідно п.2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, суд зазначає, що водій при керуванні автомобілем, тим більш в межах населеного пункту, повинен обирати безпечну швидкість руху, саме для того, щоб вчасно та без перешкод забезпечити гальмування транспортного засобу не тільки на світлофорі, а в будь-якій непередбаченій ситуації на дорозі.

Також суд враховує, що досліджений відеозапис не містить інформації про те, що за позивачем впритул рухався інший транспортний засіб, який позбавив його можливості вчасно загальмувати та зупинитись, а вимусив проїхати перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин позивач суду не надав.

Доводи позивача про порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності суд вважає безпідставними, оскільки вони також спростовуються наданим інспектором поліції відеозаписом, який свідчить про те, що позивачу, як особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, були роз`яснені причина зупинки, його права, передбачені ст.268 КУпАП, можливість заявляти клопотання та користуватися послугами захисника, строк та порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому позивач клопотань про необхідність скористатися правовою допомогою не заявляв.

Доводи позивача про те, що працівником поліції безпідставно не задоволено його клопотання про відкладання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки відповідно до копії письмових пояснень, які долучені позивачем до позовної заяви та містять вимогу про перенесення розгляду справи, вони адресовані начальнику Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП та не містять будь-яких обґрунтованих поважних причин для відкладання розгляду справи інспектором поліції на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, вказаним вище відеозаписом підтверджується факт скоєння позивачем правопорушення, порядок фіксування такого порушення інспектором та обізнаність позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці скоєння такого правопорушення.

Судом не виявлено будь-яких порушень інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що бланк оскарженої постанови не відповідає встановленій формі згідно додатку 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 , то такі не заслуговують на увагу, оскільки вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлені ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

Крім того, відповідно до п.5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не лише у письмовій формі на відповідному бланку, а й в електронній формі із роздрукуванням за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Посилання позивача на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015р. №1376, є помилковим, оскільки вона не регулює порядок оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 1 Інструкції).

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.8.7.3 «ґ» ПДР, що підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідачем інспектором поліції Верещагіною В.В., як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2573026 від 23.05.2020 року.

Суд прийшов до висновку, що відповідач інспектор поліції Верещагіна В.В., під час винесення оскаржуваної постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 122, 245, 222, 251, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Верещагіної Вікторії Валеріївни, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова