Справа № 520/8832/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2020 р. № 520/8832/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1.8 Протоколу № 2 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, щодо відмови ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) у видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) щодо видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1, з урахуванням висновків судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відмова у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є незаконною та такою, що порушує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачі правом на подання відзиву на позов до суду не скористались.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що у період з 16 грудня 1986 року по 15 березня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 кілометровій зоні відчуження, отримав дозу опромінення 2,19 ренген, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , архівною довідкою Міноборони України та довідкою ВЧ 68555 від 15.03.1987 № 2732/6.

Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Харківська книжкова фабрика ім. Фрунзе» від 11.01.2018 № 07 ОСОБА_1 з 05.03.1986 по 07.09.1987 працював на Харківській книжковій фабриці ім. Фрунзе наладчиком в палітурному цеху. Згідно наказу № 34-вк від 30.03.1987 ОСОБА_1 в період з 15.12.1986 по 30.03.1987 на підставі довідки Орджонікідзевського РВК від 30.03.1987 вважався призваним на учбові збори із збереженням заробітної плати.

Крім того, згідно із записом у трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 05.03.1986 по 07.09.1987 працював на Харківській книжковій фабриці ім. Фрунзе наладчиком в палітурному цеху.

17 травня 1990 року ОСОБА_1 видане посвідчення № 8887 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року.

Відповідно до експертного висновку від 30.01.1991 № 1490 встановлено причинний зв`язок захворювання ОСОБА_1 із виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Комісії з визначення статусу осіб, які постраждати в наслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, що діє при Харківській обласній державній адміністрації позивачу відмовлено у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується витягом із протоколу № 2 від 28.02.2020. Причиною відмови у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слугувала відсутність документів, що підтверджують виконання робіт в зоні відчуження.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаним рішенням звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ ).

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 14 Закону №796- XII до 3 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Підстави визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені ст.15 Закону № 796-ХІІ, якими є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно із частиною 1 статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частиною 4 Закону №796-ХІІ встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі Порядок).

Даний Порядок визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій.

Згідно із пунктом 11 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: - довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); - довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Отже, підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС є наявність одного із зазначених в пункті 11 Порядку документів.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження його статусу, як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС надав відповідачу копію довідки Приватного акціонерного товариства "Харківська книжкова фабрика ім. Фрунзе" від 11.01.2018 № 07, відповідно до якої ОСОБА_1 з 05.03.1986 по 07.09.1987 працював на Харківській книжковій фабриці ім. Фрунзе наладчиком в палітурному цеху. Згідно наказу № 34-вк від 30.03.1987 ОСОБА_1 в період з 15.12.1986 по 30.03.1987 на підставі довідки Орджонікідзевського РВК від 30.03.1987 вважався призваним на учбові збори із збереженням заробітної плати. Також надав архівну довідку Міноборони України та довідку ВЧ 68555 від 15.03.1987 № 2732/6.

Крім того, військовий квиток позивача містить запис, що в період з 16 грудня 1986 року по 15 березня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 кілометровій зоні відчуження, отримав дозу опромінення 2,19 ренген.

Проте, суд зауважує, що відповідно до наказу № 6 від 03.06.1986 військова частина ВЧ НОМЕР_4 , в складі якої позивач здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дислокація військової частини НОМЕР_4 , де проходив службу позивач, у період з 15.12.1986 по 30.03.1987, була у 3й зоні радіоактивного забруднення (с.Оране).

Згідно директиви начальника Головного штабу ЗС від 14.04.1993, якою введено в дію Перелік військових частин, установ, підприємств та організацій, особовий склад яких приймав участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАСЕ в зоні відчуження, суд зазначає, що п. 1 вказаного документу затверджено перелік військових частин, які приймали участь в роботах з ліквідації наслідків ЧАЕС у зоні відчуження (в тому числі військова частина НОМЕР_4 ).

Пунктом 2 вказаної Директиви визначено, що військові частини ЗСУ, які приймали участь у 1986-1990 роках в роботах в зоні відчуження повним складом, наділені повноваженнями видавати підтверджуючі довідки про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в переліку виділені жирним шрифтом. Військова частина НОМЕР_4 , у якій позивач проходив відповідні збори та приймав участь у роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не наділена повноваженнями видавати такі довідки.

Суд зазначає, що згідно Постанови Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Перелік населених пунктів, які відносяться до зон відчуження, згідно якого с. Оране віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Отже, з наведеного слідує, що позивач проходив службу на території населеного пункту в зоні ЧАЕС, який відносяться до зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не до зони відчуження.

Щодо того, що 17 травня 1990 року ОСОБА_1 видане посвідчення № 8887 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія ІІ) серії А синього кольору.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим п. 3 Постанови № 135, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", вважаються недійсними.

Отже, позивачем не підтверджено участі позивача у роботах, пов`язаних з усуненням наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році терміном не менше 30 днів у зоні відчуження, як підстави надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому доводу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 7 пов., м. Харків, 61022), Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя С.О.Чудних