Справа № 520/10813/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. справа №520/10813/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 14.08.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, прийняту головним державним виконавцем Кузьменко О.С. від 28.11.2019 про закінчення виконавчого провадження №59771099 з примусового виконання виконавчого листа №2040/5239/18, виданого 23.07.19 Харківським окружним адміністративним судом, у адміністративній справі №2040/5239/18 за позовом ОСОБА_1 , яким зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати у 30-ти денний строк після набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята державним виконавцем передчасно, оскільки рішення суду про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги до теперішнього часу не виконано.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/10813/2020, з урахуванням статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву до 26.08.2020. Водночас, відповідача зобов`язано надати до суду засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №59771099.

Відповідачем через канцелярію суду 28.08.2020 надано відзив на позовну заяву, до якого додано засвідчені копії виконавчого провадження №59771099.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що дії державного виконавця щодо прийняття оскаржуваної постанови є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження, на думку відповідача, є законною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з копії виконавчого провадження №59771099 встановлено, що 26.07.2020 позивач (стягувач за виконавчим листом №2040/5239/18) звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа у якому зазначено, зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975.

На підставі вказаної заяви, 09.08.2019 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59771099 з примусового виконання виконавчого листа №2040/5239/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 23.07.2019, яку направлено на адресу боржника супровідним листом, що не заперечується сторонами у справі.

У пункті 2 вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №59771099 зазначено, що боржнику, Міністерству оборону України, необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, 09.08.2020 державним виконавцем відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» прийняті постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які направлені на адресу боржника супровідним листом, що не заперечується сторонами у справі.

У ході здійснення вказаного виконавчого провадження заступник директора Департаменту фінансів полковник Галімський С. звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження №59771099 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення. До вказаної заяви додано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.05.2019 №62. За результатом поданих документів комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Однак, вказаний протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.05.2019 №62 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не є фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки у виконавчому листі зазначено про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975.

Станом на 09.09.2019 рішення суду про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 не виконанно відповідачем.

У зв`язку з невиконанням у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, останнім 09.09.2019 прийнято відносно позивача постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., яку направлено на адресу боржника супровідним листом, що не заперечується сторонами у справі.

Станом на 26.09.2019 рішення суду боржником не виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем 26.09.2019 прийнято відносно позивача постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмірі 10200,00 грн., яку направлено на адресу боржника супровідним листом, що не заперечується сторонами у справі. Боржника попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

У подальшому, 03.10.2019 державним виконавцем сформовано на направлено до Національної поліції України подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення щодо порушення кримінального провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Міністерства оборони України вимог виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 №2040/5239/18, відповідальність за яке передбачено статтею 382 Кримінального кодексу України.

Згідно повідомлення Головного слідчого управління Національної поліції України від 18.11.2019 в управлінні розглянуто подання (повідомлення) державного виконавця та доручено Головному управлінню Національної поліції у місті Києві провести перевірку за наведеними у поданні відомостями.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 у справі №2040/5239/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 до теперішнього часу не виконано, у зв`язку з цим державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №59771099 з підстав неможливості виконання вказаного рішення без участі боржника.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VII (далі по тексту Закон України №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу (стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України №1404-VIII).

Отже, законодавство України про виконавче провадження гарантує як стягувачу так і боржнику рівність прав під час виконавчого провадження та гарантії їх захисту, що обумовлено проведенням з боку державного виконавця неупередженого та об`єктивного провадження виконавчих дій, а також вжиття всіх необхідних заходів для реалізації прав та інтересів обох сторін у виконавчому провадженні.

Пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону України №1404-VIII передбачено підставу для закінчення виконавчого провадження - надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Приписами частини третьої статті 63 Закону України №1404-VIII визначено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ураховуючи те, що у рамках виконавчого провадження державний виконавець наділений компетенцією виключно на накладення на боржника штрафів та складення повідомлення до правоохоронного органу про невиконання рішення суду, що власне і було зроблено відповідачем, суд приходить до висновків про відсутність у відповідача можливості вчинення альтернативних дій, крім прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, судом встановлено відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували безпідставність і необґрунтованість закінчення відповідачем виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися до суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.09.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва