Справа № 200/4174/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року справа №200/4174/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 200/4174/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.56) просила:

-визнати неправомірними дії керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області щодо звільнення позивача з посади додаткового помічника судді;

-скасувати наказ керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2020 року №21-кк «Про звільнення ОСОБА_1 » як незаконний та протиправний;

-поновити позивача на посаді помічника судді з 09 квітня 2020 року;

-стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по день прийняття судового рішення з розрахунку 883,21 грн за кожен робочий день вимушеного прогулу;

-стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області заподіяну моральну шкоду в розмірі 55000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з липня 2004 року працювала в Добропільському міському суді на посаді помічника судді. 20 вересня 2018 року була закріплена як додатковий помічник судді, проте наказом керівника апарату суду від 08 квітня 2020 року звільнено з посади помічника судді у зв`язку із закінченням терміну дії трудового договору.

Звільнення вважає незаконним, оскільки помічник судді може бути звільнений наказом керівника апарату лише на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за поданням судді.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2020 року №21-кк «Про звільнення ОСОБА_1 »

Поновлено позивача на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Допущено негайне виконання рішення в частини поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по день прийняття судового рішення 18 червня 2020 року у сумі 40627,66 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач ТУ ДСА в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до Положення про помічника судді у разі тривалої відсутності судді помічника судді за його згодою може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби. У разі відсутності згоди на відповідне переведення останній підлягає звільненню з посади. У зв`язку з неподанням позивачем заяви про переведення та запропоновану посаду, яка не належить до посад державної служби, та відсутністю подання іншого судді про призначення її як додаткового помічника керівником апарату винесено наказ про звільнення позивача з 09.04.2020 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Судом першої інстанції помилково застосовано норми статті 40 КЗпП, оскільки позивач звільнена в зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП, у повній відповідності до Положення.

Суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правовий висновок, викладений в постанові ВП ВС у справі №308/4431/17 від 13.03.2019 року, обставини за якою не є аналогічними обставин цієї справи.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не врахував допомогу по безробіттю, яку отримувала позивач з 10.04.2020 року по 25.06.2020 року.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача в частині задоволення позовних вимог, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині позовних вимог, в задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

На підставі наказу начальника управління державної судової адміністрації №499-к від 06.07.2004 року ОСОБА_1 була призначена за конкурсом на посаду помічника судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.33)

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 27 серпня 2012 року №29-к продовжено за згодою ОСОБА_1 перебування на посаді помічника судді на час виконання суддею ОСОБА_2 повноважень судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.36)

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 04 липня 2016 року №20-к переведено з 01 травня 2016 року на патронатну службу ОСОБА_1 на час виконання суддею ОСОБА_2 повноважень судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.37)

03.10.2016 року суддя ОСОБА_2 звільнений з посади судді Добропільського міськрайонного суду в зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.38)

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2016 року №35-к ОСОБА_1 закріплено за суддею ОСОБА_3 на час виконання нею повноважень з 20 жовтня 2016 року (а.с.41)

18.09.2018 року суддя ОСОБА_3 звільнена з посади судді Добропільського міськрайонного суду в зв`язку з відставкою (а.с.42)

Наказом голови комісії з реорганізації Добропільського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року №37-к ОСОБА_1 закріплено як додаткового помічника з 20 вересня 2018 року за суддею ОСОБА_4 (а.с.45)

Наказом Голови Добропільського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року №07-вг надано судді ОСОБА_4 відпустку у зв`язку з вагітністю і пологами з 03 лютого по 12 квітня 2020 року включно (а.с.48)

Наказом Голови Добропільського міськрайонного суду від 02 квітня 2020 року №17-вг надано судді ОСОБА_4 відпустку з 13 квітня 2020 по 06 липня 2020 року (а.с.50)

08.04.2020 року керівником апарату Добропільського міськрайонного суду видано повідомлення №03-29/15/2020, відповідно до якого з 03.02.2020 року суддя ОСОБА_4 , повноваження додаткового помічника якого виконувала позивач, перебуває у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Станом на 08.04.2020 року як суддя з найбільшим навантаженням, так і жоден інший суддя не написав подання щодо покладання на позивача повноважень додаткового помічника одного з суддів Добропільського міськрайонного суду. Додатково повідомлено, що станом на 08.04.2020 року в Добропільському міськрайонному суді є вакантною посада оператора копіювальних та розмножувальних машин, яка не належить до посад державної служби, та яка може бути запропонована з метою переведення. Запропоновано протягом 08.04.2020 року надати заяву про переведення на зазначену посаду. Крім того, повідомлено, що в разі неподання відповідної заяви, це буде розцінюватись як незгода із запропонованою посадою та позивачу буде звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП (а.с.51)

Наказом керівника апарату Добропільського міськрайонного суду від 08 квітня 2020 року №21-кк ОСОБА_1 звільнено з займаної посади 09 квітня 2020 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Наказано відділу бухгалтерського обліку ТУ ДСА України в Донецькій області виплатити компенсацію за невикористані частину щорічної основної відпустки у кількості 36 календарних днів (а.с.52)

Предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді Добропільського міськрайонного суду у зв`язку з перебуванням судді у тривалій соціальній відпустці.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що станом на час звільнення позивача із займаної посади повноваження судді Добропільського міськрайонного суду ОСОБА_4 не були припинені, ця суддя не звільнена із посади судді вказаного суду. У той же час, станом на 08 квітня 2020 року було наявне подання цієї судді, датоване 20 вересня 2018 року, на призначення ОСОБА_1 її помічником на час виконання нею повноважень судді цього суду. Відомості, що суддя ОСОБА_4 вносила подання про звільнення позивача з посади помічника, відсутні, тому звільнення без такого подання є неправомірним.

Оцінка суду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У відповідності до положень частини 1 статті 92 Закону України «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади помічників суддів.

На підставі частини першої статті 1 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до пункту 18 частини третьої статі 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Частиною першою статті 92 Закону № 889-VIII визначено, що до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

На підставі частин другої - четвертої статті 92 Закону № 889-VIII працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39 1, 41 - 43 1, 49 2 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів (частина четверта статті 92 Закону № 889-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 157 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402) кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника (помічників) судді, затвердженим Радою суддів України.

На підставі частини третьої статті 157 Закону №1402 судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Відповідно до вимог Законів України "Про судоустрій і статус суддів", "Про державну службу" розроблено Положення про помічника судді, яке затверджено рішенням Ради суддів України 18 травня 2018 року №21 (далі- Положення), яке визначає єдині засади й умови діяльності, правовий статус особи, яка займає посаду помічника судді.

Пунктом 1 Положення визначено, що відповідно до частини першої статті 157 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Правовий статус, умови діяльності помічників судді визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 92 Закону України "Про державну службу", нормативно-правовими актами з питань оплати праці працівників патронатних служб і цим Положенням.

Посади помічників судді належать до посад патронатної служби, на які не поширюється дія Закону України "Про державну службу", крім статті 92 Закону України "Про державну службу".

Згідно пункту 2 Положення помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя.

На підставі пункту 5 Положення на помічника судді поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41 43-1, 49-2 та частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 7 Положення судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Як визначено пунктом 8 Положення помічник судді призначається на посаду на строк повноважень безпосереднього керівника та не довше ніж на період перебування безпосереднього керівника у штаті суду.

Помічник голови суду (…) призначається на посаду на строк перебування судді на відповідній посаді.

Призначення на посаду помічника судді здійснюється на підставі письмового подання судді без конкурсного відбору наказом керівника апарату відповідного суду.(…)

Згідно пункту 11 Положення у разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади (…) помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби.

Крім того, у зазначених випадках на такого (таких) помічника (помічників) судді може на певний строк у встановленому законом порядку покладатися виконання повноважень додаткового помічника іншого судді (суддів), у якого (яких) найбільше судове навантаження, про що на підставі подання відповідного судді та особистої заяви помічника судді видається наказ керівника апарату суду.

У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на переведення на іншу посаду працівника апарату суду чи виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

На підставі пункту 12 Положення трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду(…). Наказ про звільнення видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду.

Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що звільнення помічника судді відбувається на підставі:

- або заяви про звільнення за власним бажанням,

-або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді,

-або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством. В цьому випадку помічник судді підлягає звільненню у разі закінчення (припинення) повноважень судді, звільнення судді з займаної посади, якщо помічник не дав згоди на переведення на іншу посаду працівника апарату суду, або не дав згоди на виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або неможливо перевести помічника на іншу посаду в апараті суду.

Аналіз наведених законодавчих положень суд свідчить, що помічник судді не відноситься до посад державної служби, а є працівником патронатної служби, який, у силу спеціальних правових норм, які регулюють правовідносини у сфері судочинства (правосуддя), звільняється із займаної посади з обов`язковим дотриманням гарантій.

Станом на час звільнення ОСОБА_1 08 квітня 2020 року посада помічника (додаткового помічника) судді відносилася до патронатної служби, тобто, не належала до державної служби, а, тому, відповідно, на спірні правовідносини не поширювалася дія Закону України «Про державну службу», у той же час поширювалася дія гарантій, передбачених КЗпП України.

На час звільнення позивача із займаної посади повноваження судді Добропільського міськрайонного суду ОСОБА_4 не були припинені, ця суддя не звільнена із посади судді вказаного суду. Позивач залишалася помічником ( додатковим) судді ОСОБА_4 без визначення строку відповідно до подання судді від 20 вересня 2018 року на призначення ОСОБА_1 її помічником на час виконання нею повноважень судді цього суду.

При цьому доказів, що суддя Мацишин Л.С. вносила подання про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника, суду не надано.

З огляду на викладене звільнення ОСОБА_1 є неправомірним.

З огляду на вищевизначене суд не приймає до уваги доводи апелянта, що у разі відсутності згоди на переведення у разі тривалої відсутності судді відповідно до п.11 Положення помічник підлягає звільненню.

Суд зазначає, що доводи відповідача про помилкове застосування судом першої інстанції норм статті 40 КЗпП, не спростовують висновок суду першої інстанції про неправомірне звільнення ОСОБА_1 .

Є безпідставним посилання апелянта про неможливість застосування до спірних правовідносин правового висновку, викладеного в постанові ВП ВС у справі №308/4431/17 від 13.03.2019 року з огляду на відмінність обставин справ, - оскільки ВП ВС визначила, що не можна звільнити помічника судді, коли не припинені повноваження судді та остання не відрахована зі штату суду, відтак строк трудового договору не можна вважати закінченим, оскільки відсутнє подання судді про звільнення помічника.

Щодо посилання відповідача про необхідність врахування при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, яку отримувала позивач за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що судом першої інстанції правомірно, відповідно до вимог законодавства, вирішено питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В даному випадку, нижчеоплачувану роботу позивач не виконувала.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

При чому, не підлягає застосуванню пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України N 3248-15 від 20 грудня 2005 року.

Середній заробіток працівника, згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці", визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Згідно з абзацами 1,3 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 №100 (далі Порядок №100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, з метою повного захисту порушеного права, суд першої інстанції правильно визначив спосіб його відновлення шляхом стягнення з ТУ ДСА України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.04.2020 р. по 18.06.2020 р. (день прийняття судом рішення по справі) в розмірі 40627,66 грн.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги в межах її доводів та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 200/4174/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 200/4174/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 вересня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова