Справа № 500/836/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/836/20 пров. № А/857/7784/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участі секретаря судового засідання представника позивача представника відповідача Носа С. П. Чопко Ю.Т. Самуляка М.Ю., Саган Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (ухвалене у м.Тернопіль за правилами спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Подлісна І.М., повний текст рішення складено 25.05.2020року) у справі №500/836/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209220/2020/000097/l від 12 лютого 2020 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов задоволено повністю. Рішення Галицької митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1,м.Львів,79000, ЄДРПОУ / ІПН: 43348711) про коригування митної вартості товару від 12.02.2020 р. №UA20922/2020/000097/1 визнано протиправним та скасовано.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. за рахунок бюджетних відшкодувань Галицької митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1,м.Львів,79000, ЄДРПОУ / ІПН: 43348711).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позову повністю.

На обґрунтування апеляційних вимог, відповідач зазначає, що позивачем із визначених ч.2 ст. 53 МК України документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, надано лише рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 07.10.2019року. При цьому, зазнає, що рахунок фактура не є доказом фактичної сплати коштів за товар покупцем продавцю. У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі № б/н від 07.10.2019 відсутні відомості про ставку податку. Таким чином, зазначений документ не може слугувати документом, що засвідчує вартість товару, за яку він був проданий у звичайному ході торгівлі. Позивачем до митного оформлення не надано банківського платіжного документа, що стосуються оцінюваного товару, як це передбачено п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України (прихідний касовий ордер, касовий чек тощо). У зв`язку з чим вважає, що позивачем документально не підтверджено числових значень задекларованої митної вартості. До митного оформлення надано витяг з інтернет аукціону copart, відповідно до якого вартість не відповідає заявленій декларантом. За даними вказаного аукціону транспортний засіб був пошкоджений, в той час як за даними акту огляду та висновку експерта пошкодження відновлені. На вимогу митного органу не було надано витребуваних документів, що стало підставою для визначення митної вартості митним органом за другорядним шостим методом.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити без змін рішення суду першої інстанції. По суті доводи відзиву співпадають з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , придбано через онлайн-аукціон інтернет-сайту "Copart" (ALLSTATE 1NSURANSE Co), транспортний засіб марки виробника "VOLKSWAGEN", модель "PASSAT", 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , країна походження - Сполученні Штати Америки (далі - США), вартість якого склала 2778,00 доларів США.

Даний автомобіль придбавався позивачем та ввозився на територію України для особистого користування з метою вільною обігу.

03 лютого 2020 року представником Позивача - уповноваженою особою ФОП ОСОБА_2 (декларантом) для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію UA209220/2020/002294 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 87928,28 гривень, що становить 3512,99 доларів США (з урахуванням офіційного курсу Національного банку України гривні до доларів США - 25,0294 гривень за 1 долар США). Митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом із врахуванням суми на доставку товару на територію України, яка визначена на рівні 735 доларів США. В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 2778,00 доларів США.

Одночасно, із митною декларацією від №UA209220/2020/000097/l надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема надано:

рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 07.10.2019року;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209030/2020/04186 від 31 січня 2020 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (декларація про походження товару) НОМЕР_5 від 12 вересня 2019 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03 лютого 2020 року;

висновок експертного дослідження №20/6141/1755 від 01 лютого 2020 року, підготовленого Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, внутрішній договір (контракт) доручення ННН 291223 від 24 січня 2020 року;

договір про надання послуг митного брокера від 11 січня 2020 року;

висновок експертного автотоварознавчого дослідження №87/20 від 06 лютого 2020 року, підготовленого судовим експертом Мазуром М.С. (свідоцтво судового експерта №304 від 24 грудня 2015 року), щодо вартісних характеристик товару;

інформацію з інтернет-ресурсу Copart.com, інформацію з інтернет-ресурсу Autoastat.com, інформацію з інтернет-ресурсу Autoauctions.іо;

паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 19 серпня 2019 року;

квитанції, що підтверджують сплату митних та інших платежів, повідомлення інспектору від 03 лютого 2020 року, повідомлення інспектору від 12 лютого 2020 року, та інші необхідні документи для здійснення митного оформлення транспортного засобу.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації UA209220/2020/002294 від 03 лютого 2020 року та доданих до неї документів, в тому числі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №87/20 від 06 лютого 2020 року, підготовленого судовим експертом Мазуром М.С. (свідоцтво судового експерта №304 від 24 грудня 2015 року), щодо вартісних характеристик товару, уповноваженою особою відповідача Тернопільської митниці ДФС - Неділенко В.І., прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209220/2020/000097/l від 12 лютого 2020 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості товарів (стаття 64 Митного кодексу України) в розмірі 6850 доларів США (а.с.26)

Із змісту вказаного рішення слідує, що:

«вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів, транспортних документів, коносамент.

До митного оформлення подано витяг з інтернет-аукціону "Copart", відповідно до якого вартість не відповідає заявленій декларантом, згідно даного інтернет-аукціону даний транспортний засіб був пошкоджений, однак відповідно до висновку експерта та акту огляду з кордону даний транспортний засіб відновлений. Відповідно до висновку експерта вартість не відповідає заявленій. Митним органом не враховано витрати на ремонт, оскільки даний транспортний засіб відновлений після пошкоджень, а також вартість згідно інтернет-каталогу "Nadaguides", а саме колонка average Trade-in відповідає пошкодженням зазначеним в акті огляду з кордону. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет-ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом.

Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, транспортні документи, коносамент, та додаткових документів відповідно до ч. З ст.53 МК України, копія митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно інтернет-каталогу "Nadaguides" (8 200 доларів США) з врахуванням зносу 25% (згідно висновку експерта) та витрат на доставку (700 доларів США) на рівні 6 850 доларів США.»

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA209220/2020/000097/l від 12 лютого 2020 року митним органом відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю в розмір 3512,99 доларів США та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209220/2020/00143, якою позивачу відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом щодо оскарження рішення про коригування митної вартості.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення про задоволення позову виходив з того, що відповідачем не було повідомлено декларанта, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, були відсутні та які документи слід додатково надати.

Судом встановлено, що відповідачем не здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як того вимагають положення частини 4 статті 57 вказаного Кодексу, відповідачем також не було витребувано відомості про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, не використано наявні відомості.

Суд вважає, що зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів за №UA209220/2020/000097/1 від 12 лютого 2020 року підстави не застосування відповідачем другорядних (першого-п`ятого) методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не відповідають дійсності. Відповідачем також не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 6850,00 доларів США, однозначною та з урахуванням усіх факторів, що впливають на її визначення. І така вартість - загалом, жодним чином немає свого підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Також суд вказав, що у відповідача була можливість перевірити (уточнити), задекларовану вартість імпортованого автомобіля марки виробника "VOLKSWAGEN", модель "PASSAT", 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , країна походження - Сполученні Штати Америки, оскільки рахунок-фактура містить відомості про продавця, його адресу, як і всі надані додаткові документи. Позивачем надані всі необхідні документи, які підтверджують сплачену за авто ціну.

Суд дійшов висновку про недотримання Галицькою митницею Держмитслужби вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацією позивач на підтвердження задекларованої ним митної вартості за 6 резервним методом надав ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, надано: рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 07.10.2019року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209030/2020/04186 від 31 січня 2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (декларація про походження товару) НОМЕР_5 від 12 вересня 2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03 лютого 2020 року; висновок експертного дослідження №20/6141/1755 від 01 лютого 2020 року, підготовленого Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, внутрішній договір (контракт) доручення ННН 291223 від 24 січня 2020 року; висновок експертного автотоварознавчого дослідження №87/20 від 06 лютого 2020 року, підготовленого судовим експертом Мазуром М.С. (свідоцтво судового експерта №304 від 24 грудня 2015 року), щодо вартісних характеристик товару; інформацію з інтернет-ресурсу Copart.com, інформацію з інтернет-ресурсу Autoastat.com, інформацію з інтернет-ресурсу Autoauctions.іо.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Надане декларанту електронне повідомлення, про яке йде мова у відповіді митного органу від 12.02.2020року, відзиві на адміністративний позов, про необхідність подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, не містить конкретизованих причин та обставин стосовно виявлених розбіжностей у поданих митному органу документах, а також не містить переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.

Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Підсумовуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не було визначено та не було повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відтак, приведені протиправні дії та в деякій мірі і бездіяльність митного органу, які передували прийняттю оскаржуваному рішенню фактично призвели до порушення законодавчо закріпленого постулату, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо прийняття суб`єктом владних обґрунтованих рішень з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Натомість, як слідує із змісту оскаржуваного рішення за основу для обрахунку митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно інтернет-каталогу "Nadaguides".

Проте, положення ст. 64 Митного Кодексу України передбачено, що у разі визначення митної вартості за резервним методом, митна вартість товарів повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, визначена відповідачем митна вартість на підставі інтернет-каталогу "Nadaguides", не відповідає приписам ст. 64 Митного Кодексу України, оскільки не містить відомостей щодо митної вартості аналогічних транспортних засобів раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів. Зокрема оскаржуване рішення не містить відомостей щодо: номеру, дат митних декларацій, найменування транспортного засобу за якими митне оформлення завершено, їх митної вартості; технічних та інших характеристик, комерційних умов поставки таких транспортних засобів; відомостей щодо співставлення вказаних транспортних засобів з транспортним засобом позивача за номенклатурою, технічними та іншими характеристиками, умовами поставки; коригування вартості транспортного засобу позивача з урахуванням виявлених відмінностей за результатами співставлення.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як того вимагають положення частини 4 статті 57 вказаного Кодексу, відповідачем не було витребувано відомості про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, не використано наявні відомості.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів за №UA209220/2020/000097/1 від 12 лютого 2020 року підстави не застосування відповідачем другорядних (першого-п`ятого) методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не відповідають дійсності. Відповідачем не обґрунтовано належними доказами ціну, що визначена ним у розмірі 6850,00 доларів США, однозначною та з урахуванням усіх факторів, що впливають на її визначення. І така вартість - загалом, жодним чином немає свого підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України та з порушенням порядку визначення митної вартості товару за резервним методом.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги відповідача, які приведені в описовій частині даного судового рішення, то колегія суддів зазначає, що приведені доводи не спростовують обставин з приводу винесення відповідачем оскаржуваного рішення з грубим порушення положень частини третьої ст. 53, пункту 2 ч.4 ст. 54 МК України, пунктів 2 та 4 ст. 55, частини 4 статті 57, ст. 64 МК України. При цьому, колегія суддів зазначає, що порушення названих правових норм є суттєвими, а як наслідок таких порушень не підтверджується належними доказами, визначена відповідачем митна вартість транспортного засобу позивача, за шостим (резервним) методом у розмірі 6850,00 доларів США.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 500/836/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.