Справа № 640/20132/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року м. Київ №640/20132/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком з 30.05.2019;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016 - 2018 роки з 30.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач перебувала на науковій пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і перейти з одного виду пенсії на інший в рамках цього закону вона не може. Не можна також здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», так як це не передбачається цим Законом. А отже, до неї не може бути застосовна ст. 42. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. При переведенні на інший вид пенсії показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки гр. ОСОБА_1 обраховано пенсію згідно вимог чинного законодавства, тому для переведення на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2018 роки згідно заяви від 30.05.2019 немає підстав.

Позивач надала суду відповідь на відзив, в якій наголосила, що відповідач замість призначення пенсії за віком протиправно перевів її з наукової пенсії на пенсію за віком заднім числом з 01.07.2091, письмово завіривши позивача, що переведення відбулося 01.03.2019, разом з тим, на підтвердження факту надання відповідачем недостовірних даних позивач надала суду виписку виплат пенсії за 2019 рік з Укрпошти.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 09.06.2008 перебувала на обліку в органах пенсійного фонду України та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

30.05.2019 ОСОБА_1 надала відповідачеві письмову заяву для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 12.07.2019 №152374/03 позивача було повідомлено про відсутність підстав для переведення її на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви від 30.05.2019, оскільки на виконання ст. 42 вказаного Закону та приписів Постанови КМУ від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» позивача з 01.03.2019 вже було переведено з пенсії наукового працівника на пенсію за віком.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016 - 2018 роки, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, у даному випадку позивач наполягає, що відповідно до поданої нею зави відповідач має здійснити саме призначення пенсії за віком, замість пенсії наукового працівника, яка призначена відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а не переведення з одного виду пенсії на інший та застосувати при цьому показник середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статті Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У свою чергу, згідно із положеннями ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Слід додати, що виходячи з аналізу положень ст. 37 Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність» (в редакції, до внесення змін Законом України від 03.10.2017 р. N 2148-VIII), в рамках якого позивачу була початково призначена пенсія, також призначалися пенсії за віком. Після внесення змін Законом України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, ст. 37 Закону передбачено, що пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

У той же час, відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З наведеного вбачається, що процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком.

У свою чергу, переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, у т.ч. переведення в межах одного виду пенсії - за віком, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури та сутності пенсійних виплат, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії.

Тобто, визначення «призначення пенсії» та «переведення з одного виду пенсії на інший» не є співставними та визначення «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії на що вказують також положення п. 4.7 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункт 12 розділу XV цього Закону.

Що стосується доводів позивача відносно того, що у її заяві зазначено саме про призначення пенсії за віком, слід зазначити, що у всіх випадках сутність превалює над формою, у зв`язку з чим суд виходить саме із суті відносин, що склалися та їх відповідного правового регулювання - як зазначено вище.

Стосовно правомірності переведення позивача в березні 2019 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 8 вказаного порядку, перерахунок пенсії особам, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначено відповідно до Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379, проводиться для визначення частини розміру, обчисленої відповідно до Закону.

Якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону, буде більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379, проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом, за матеріалами пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку України.

Таким чином, саме на виконання приписів ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 8 Постанови КМУ від 20.02.2019 №124, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем було переведено позивача на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, матеріали справи свідчать, що з березня 2019 року відбулося збільшення розміру пенсії позивача, оскільки в липні 2019 року позивачеві було виплачено 8 695,12 грн., та, як власне зазначено позивачем, в липні вона отримала пенсію за віком з компенсацією виплат з 01.03.2019, а в серпні позивач отримала пенсію в розмірі 4 672, 95 грн., в той час, як до переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону, вона отримувала пенсію в меншому розмірі, а саме - 3 450, 35 грн.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для висновку про протиправну відмову позивачу в призначенні пенсії за віком з 30.05.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016 - 2018 роки з 30.05.2019, оскільки відповідачем було здійснене відповідне переведення на пенсію за віком відповідно до вимог чинного законодавства з 01.03.2019.

Наведене у свою чергу зумовлює висновок про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, про відмову у задоволенні позову.

Наведені позивачем доводи та надані матеріали не спростовують наведеного та не доводять зворотного.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст.241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа