Справа № 280/4274/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 вересня 2020 року 15 год. 50 хв.Справа № 280/4274/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Пушкарь О.Ю.

представника відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області № 1 від 05.01.2016;

зарахувати період роботи з 22.08.1992 року по 31.01.1997 рік (8 років, 10 місяців 20 днів) на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні до пільгового стажу за Списком № 2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.10.2015 року та здійснити перерахунок вже призначеної 25.11.2019 пенсії за віком на пільгових умовах (рішення № 66) відповідно до чинного законодавства на час первинного звернення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 2015 року неодноразово зверталась до відповідача із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, пенсійним органом відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 31.01.1997 на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні, з посиланням на те, що за цей період відсутня атестація робочих місць. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що відповідальність за своєчасність проведення атестації покладається на керівника підприємства. З посиланням на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач вважає, що спірний період роботи має бути зарахований до пільгового стажу. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 27.07.2020 (вх. № 34090), зазначає, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 зараховані періоди роботи з 09.10.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.08.1992 на посаді сестри-господині психіатричного відділення в КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської селищної ради. Таким чином, пільговий стаж позивача за Списком № 2 складає 5 років 8 місяців 26 днів. Щодо періоду роботи з 22.08.1992 по 31.01.1997 на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення в КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради зазначає, що законні підстави для зарахування вищевказаного періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 2 відсутні, так як атестація робочого місця за умовами праці після 21.08.1992 не проводилась. У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за його заявами у 2015 році, та 16.04.2019. З посиланням на положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідач просить у позові відмовити. Справу просить розглянути без участі представника управління.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4274/20. Призначено судове засідання на 06.08.2020 з викликом сторін.

Ухвалою суду від 04.08.2020 судове засідання за клопотанням позивача призначено в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.08.2020 клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання зарахувати період роботи з 22.08.1992 року по 31.01.1997 рік (8 років, 10 місяців 20 днів) на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні до пільгового стажу за Списком № 2; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.10.2015 року та здійснити перерахунок вже призначеної 25.11.2019 пенсії за віком на пільгових умовах (рішення № 66) відповідно до чинного законодавства на час первинного звернення. Позовну заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування Рішення управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області № 1 від 05.01.2016, - залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 06.08.2020 у розгляді справи оголошено перерву до 07.09.2020.

Ухвалою суду від 06.08.2020 витребувано від ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчені копії пенсійних справ, заведених на ім`я ОСОБА_1 за заявами про призначення пенсії від 16.04.2019 та 02.08.2019.

Ухвалою суду від 20.08.2020 судове засідання на 07.09.2020 призначено в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 07.09.2020 заява про уточнення позовних вимог від 28.08.2020 вх. № 39853 повернута позивачу без розгляду.

У судовому засіданні 07.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Управління ПФУ в Чернігівському районі від 05.01.2016 відмовлено у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, так як відсутній стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачений ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16.04.2019 позивач знову звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Однак, рішенням від 16.05.2019 № 101/1 Токмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку із відсутністю стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачений переліком, який затверджується у порядку що визначається КМУ.

З 23.08.2019 відповідачем призначено пенсію ОСОБА_1 за заявою від 02.08.2019 зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, тобто у 58 років з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Позивач не погодившись з рішенням Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2 з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 2 чинному на період роботи позивача, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.

Згідно долученої до матеріалів справи засвіченої ксерокопії трудової книжки позивача судом встановлено, що з 29.11.1989 ОСОБА_1 переведена на постійне місце роботи на посаду сестри -господарки психіатричного відділення (запис № 8). З 15.09.1994 переведена на 0,5 ставки санітарки-буфетниці та 0,5 ставки сестри -господині психіатричного відділення (запис № 9). З 12.02.1996 ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки санітарки палатної психіатричного відділення (запис № 10).

Як зазначалось, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно ж до частини першої статті 7 Закону України від 14.10.1992 №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність вищенаведених правових норм, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до статті 13 Закону №1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, Постанові ВС від 21.05.2020 у справі №340/244/16-а.

Отже, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 22.08.1992 по 31.01.1997 на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні протиправно не зарахований відповідачем до пільгового стажу за Списком №2.

Порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 22.08.1992 по 31.01.1997 на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні.

Щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає таке.

З урахуванням спірного періоду з 22.08.1992 по 31.01.1997 (8 років 10 місяців 20 днів) стаж роботи позивача на роботах за Списком № 2 складає 14 років 7 місяців 18 днів.

Виходячи з положень пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 без зменшення пенсійного віку.

Однак, враховуючи те, що ухвалою суду від 06.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 у поновлені строку для оскарження рішення від 05.01.2016 та залишено позовну заяву без розгляду в цій частині, а наступне звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відбулось 16.04.2019, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для захисту прав позивача та визнати протиправним і скасувати рішення Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.05.2019 № 101/1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.04.2019 з урахуванням вже проведених виплат.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.05.2019 № 101/1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 22.08.1992 по 31.01.1997 на посаді сестри-господині, санітарки-буфетниці та санітарки-палатної психіатричного відділення Чернігівської центральної районної лікарні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.04.2019 з урахуванням вже проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14.09.2020.

Суддя Л.Я. Максименко