Справа № 824/1571/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1571/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кушнір В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Губенко Ю.І.,

представника позивача (за первісним позовом) та представника відповідача (за зустрічним позовом) - Теутуляк С.А.,

представника відповідача (за первісним позовом) та представника позивача (за зустрічним позовом) - Приймак Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Чернівецького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Чернівецькій області з позовом, у якому, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг до місцевого бюджету за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 28781,82грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем обліковується податковий борг за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішення, у сумі 28781,82грн.

У зв`язку з тим, що сума податкового зобов`язання не була сплачена ОСОБА_1 своєчасно та у визначеному розмірі та набула статусу податкового боргу, останній було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 30.01.2018р. №436-54, яка була направлена засобами поштового зв`язку. Зважаючи на те, що вжиті податковим органом заходи не призвели до погашення зазначеного боргу, позивач просить стягнути його в судовому порядку.

Ухвалою суду від 13.01.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

12.02.2020р. на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому остання, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить: скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "Ф" від 29.12.2018р. №0-2403, підписане начальником Сторожинецького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області Петрів А., згідно якого позивачці було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 28781,82грн.

Зустрічний позов, серед іншого, обґрунтовано тим, що спірне податкове повідомлення-рішення на даний час не вручене ОСОБА_1 належним чином контролюючим органом, оскільки, місцем її реєстрації є АДРЕСА_1 . При цьому, на дану адресу жодних листів контролюючим органом не надсилалося. Відтак позивачка за зустрічним позовом вказує, що податкове зобов`язання за таким податковим повідомленням-рішенням є неузгодженим.

Крім того, позивачка за зустрічним позовом зазначає, що вона є власником 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (1/2 від загальної площі будинку становить 338,6 кв. м.) (право власності з 09.12.2017 року) (копія договору про поділ спільного сумісного майна подружжя та визначення часток від 09.12.2017року додається). Отже, у 2018 році частка об`єкта житлової нерухомості позивача становить менше 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.1.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, не збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона у червні-липні 2018 року вже отримувала податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 12.06.2018р. №0-2412, підписане начальником Чернівецького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області, згідно якого їй було нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 379,95грн. Вказує, що вона сплатила вказану суму, відтак вважає, що складення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за один і той самий період є протиправним.

Ухвалою суду від 17.02.2020р. прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом у справі №824/1571/19-а, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 17.02.2020р. справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У поданому первісним відповідачем відзиві остання зазначає, що позовні вимоги за первісним позовом є протиправними та необґрунтованими. Вказує, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, а також податкова вимога, направлені їй не за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ). Таким чином, зазначені документи не вручені їй належним чином, а відтак суми податкового зобов`язання є неузгодженими.

В свою чергу у поданому відзиві відповідачем за зустрічним позовом, останній вказує, що остання відома адреса місцезнаходження ОСОБА_1 згідно Державного реєстру фізичних осіб-платників податків АДРЕСА_3 .

Також, зазначає, що за приписами ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. При цьому, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

У відповіді на відзив ГУ ДПС у Чернівецькій області, поданій ОСОБА_1 остання вказує, що рішення Чагорської сілької ради Глибоцького району Чернівецької області "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" та "Про внесення змін до рішення про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" всупереч положенням чинного законодавства не оприлюднені у офіційних друкованих засобах масової інформації", а відтак вони є нечинними. Отже, на думку ОСОБА_2 , податковий орган при визначенні податку не міг використовувати ставку податку на нерухомість, встановлену рішенням Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, тому оскаржуване позивачем за зустрічним позовом рішення підлягає скасуванню.

У запереченнях на відповідь на відзив (за зустрічним позовом) Головне управління ДПС у Чернівецькій області вказує, що факт оприлюднення не впливає на законність прийнятого рішення, а лише є точкою відліку набрання ним чинності. Вказує, що положення п.п.12.3.4, та п.п.12.3.5 ПК України, відповідно до яких рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), не застосовуються в 2017 році відповідно до вимог Закону України №1791-VІІІ. Щодо правомірності направлення ППР за місцезнаходженням (податковою адресою) позивача податковий орган у запереченнях стверджує, що надсилання поштової кореспонденції ОСОБА_1 за адресою, що міститься в ДРФО-платників податків - є правомірним.

В судовому засіданні 19.08.2020р. представник позивача за первісним позовом підтримала позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_1 податковий борг. В свою чергу представник відповідача за первісним позовом проти задоволення позову заперечувала.

В свою чергу представник позивача за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги та наполягала на скасуванні податкового повідомлення-рішення, на підставі якого виник податковий борг. Представник відповідача заперечувала проти задоволення вимог за зустрічним позовом.

Суд, заслухавши учасників справи за первісним та зустрічним позовами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) є власником 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору про поділ спільного сумісного майна подружжя та визначення часток від 09.12.2017р. (а.с.24, 50-51).

Частка ОСОБА_1 від загальної площі будинку згідно названого вище договору становить 338,6кв.м.

За результатами нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 29.12.2018р. №0-2403, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік в розмірі 28781,82грн. (а.с.7).

Указане ППР направлене ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_4 (а.с.7).

Контролюючим органом було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 30.01.2018р. №436-54 та направлено її на адресу АДРЕСА_4 (а.с.5-6).

Податковий орган вважає, що податкове зобов`язання, яке виникло на підставі ППР від 29.12.2018р. №0-2403 є узгодженим, набуло статусу податкового боргу, та є несплаченим, у зв`язку з цим, звернувся з позовом про його стягнення в судовому порядку.

В свою чергу ОСОБА_1 вважає, що зазначене податкове зобов`язання не може вважатись узгодженим, а ППР від 29.12.2018р. №0-2403, оскільки таке рішення не направлено їй належним чином. На її думку ППР від 29.12.2018р. №0-2403 є протиправним ще й тому, що податковий орган при визначенні податку не міг використовувати ставку податку на нерухомість, встановлену рішенням Чагорської сілької ради Глибоцького району Чернівецької області. З указаних підстав, ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6.3 ст.6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п.7.3 ст.7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 підпункту ґ) пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України).

Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.8.1 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 ПК України). Між тим, відповідно до п.9.4 ст.9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не зазначений. При цьому, є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 ст.7 ПК України.

Так, згідно зі ст.265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, згідно з пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до п.8.3 ст.8 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.12.2018р. №0-2403) до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно до п.4.4 ст.4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп.12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 ПК України).

При цьому, згідно з п.12.5 ст.12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп.12.3.4 ст.12 цього Кодексу.

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно із ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, 2017 - це плановий період, а 2018 рік - вже бюджетний період.

При цьому, пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України серед принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, закріплений принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, будь-які зміни до елементів податків та зборів не можуть запроваджуватися раніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

З наведеного слідує, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2017 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 21.06.2016р. №92-6/2016 ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів житлової нерухомості встановлено в розмірі 0,3% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1кв. метр бази оподаткування (а.с.126-127).

Поряд із цим, у відповідності до ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

За змістом ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Таким чином, обов`язковою умовою набрання чинності нормативно-правового акту органу місцевого самоврядування є його оприлюднення у засобах масової інформації.

Натомість, з матеріалів справи слідує, що у Чагорської сільської ради відсутні офіційні друковані засоби масової інформації, що підтверджується листом ради від 13.05.2020р. №537, направленому на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 . Разом з тим, у листі вказано, що регуляторні акти, прийняті радою офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації приватного підприємства "Редакція газети Новий День" (а.с.97).

Водночас, з листа ПП "Редакція газети Новий День" від 03.06.2020р. слідує, що в газеті "Новий день" не друкувалось рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" та "Про внесення змін до рішення про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" (а.с.99).

Отже, рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2017 рік" всупереч вимогам ст.57 Конституції України, ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" не було оприлюднене у офіційних друкованих засобах масової інформації, відтак не може вважатися таким, що підлягає застосуванню контролюючим органом з метою оподаткування у 2017 році.

З наведеного випливає, що податковий орган при визначенні суми податку не міг використовувати ставку податку на нерухомість, встановлену рішенням Чагорської сільської ради Глибоцького району від 21.06.2016р. №92-6/2016 в розмірі 0,3% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1кв. метр. Відтак, суд вважає, що прийняте на підставі цього податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. №0-2403 є неправомірним та підлягає скасуванню.

На підставі зазначених висновків, суд вважає, що підстави виникнення податкового боргу у ОСОБА_1 , на які посилається податковий орган у первісному позові є необґрунтованими. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити.

В свою чергу, враховуючи висновок суду про неправомірність прийняття ГУ ДФС у Чернівецькій області податкового повідомлення-рішення №011 від 15.05.2018р. та наявність підстав для його скасування, зустрічний позов підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Чернівецькій області необхідно відмовити, тоді як вимоги зустрічного позову - задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що у даній справі задоволено вимоги зустрічного позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, сплачений судовий збір за зустрічний позов в сумі 1681,60грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити повністю.

2. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області форми «Ф» №0-2403 від 29.12.2018р., згідно якого ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 28781,82грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн. 80коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач (за первісним позовом) - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013; )

Відповідач (за первісним позовом) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя В.О. Кушнір