Справа № 240/14236/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/14236/20

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від вх.№34732/20):

- скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.07.2020 року ВП №61923587.

- зобов"язати приватного виконавця Клименка Р.В. на час розгляду справи зупинити стягнення коштів з рахунків на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.07.2020 року ВП №61923587.

Ухвалою суду від 28.08.2020 року адміністративний позов було залишено без руху, зокрема, у зв`язку із тим, що до позовної заяви не додано: оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2020 р. ВП №61923587; заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з наданням доказів поважності причин його пропуску; заяву про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Сіті фінанс" як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Копію вказаної ухвали отримано позивачем 31.08.2020 року про що свідчить відмітка про отримання у відомостях про направлення

11.09.2020 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, заяву про уточнення позовних вимог та заяву про залучення до справи третьої особи.

В обгрунтування заяви про поновлення строку позивач вказує, що 30.07.2020 року з її заробітної плати були переведені кошти в рахунок заборгованості за кредитним договором між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». При зверненні до бухгалтерії їй стало відомо, що на початку липня 2020 року по місцю роботи надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2020 року ВП №61923587 направлена приватним виконавцем Клименко Р.В. При зверненні до приватного виконавця Клименко Р.В. по телефону їй було повідомлено про відкриття виконавчого провадження за яким з моєї заробітної плати стягуються кошти.

Також зазначає, 20.08.2020 року у скринці позивач знайшла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61923587 від 03.07.2020 року, в якій вказано про стягнення з її коштів в рахунок погашення кредиту. Позивач просить поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом першим частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право звернення до суду із позовом про оскарження рішень органу державної виконавчої служби або приватного виконавця протягом 10 днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

З матеріалів позовної заяви слідує, що предметом оскарження в даній справі є постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.07.2020 року ВП №61923587 винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. в рамках виконавчого провадження № 61923587.

Як зазначено у заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач 30.07.2020 року дізналась, що з її заробітної плати були переведені кошти в рахунок заборгованості за кредитним договором між нею та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». При зверненні до бухгалтерії їй стало відомо, що на початку липня 2020 року по місцю її роботи надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2020 року ВП №61923587 направлена приватним виконавцем Клименко Р.В. Зазначає, що саме 20.08.2020 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61923587 від 03.07.2020 року, знайшовши її у поштовій скринці.

Суд звертає увагу, що про наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.07.2020 року ВП №61923587 позивач була обізнана ще в липні 2020 року. Однак позивач звернулася до суду 27.08.2020. Із врахуванням того що у даній категорії справ законодавцем встановлені скорочені (обмежені) строки звернення до суду - 10 днів, то пропуск звернення до суду хоча б на один день є суттєвим.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, сам по собі факт неотримання оскаржуваної постанови приватного виконавця за умови обізнаності позивача про звернення стягнення на заробітну плату позивача не може бути безумовною підставою для наявності підстав поновлення строку звернення до суду.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Згідно висновків викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фогарді проти Сполученого Королівства", право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України", яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути досліджені судом та повинні бути обґрунтованими та вмотивованими.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 320/5468/18.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо вона вважала, що оскаржуваним рішенням порушуються їх права та законні інтереси.

Згідно частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи відсутність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 287, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова