Справа № 640/20728/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 вересня 2020 року м. Київ № 640/20728/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Другої кадрової комісії,

Офісу Генерального прокурора

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Другої кадрової комісії (надалі - відповідач 1), адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, 13/15, Офісу Генерального прокурора (надалі - відповідач 2), адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, 13/15, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 12 від 06 грудня 2019 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» кадрової комісії № 2, утвореної наказом Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2019 року № 235 з метою проведення атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України, про неуспішне проходження (непроходження) атестації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати опублікувати на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора спростування неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 та інформацію про скасування судом як протиправного рішення № 12 від 06 грудня 2019 року кадрової комісії № 2, утвореної наказом Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2019 року № 235 з метою проведення атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України, про неуспішне проходження (непроходження) атестації ОСОБА_1 .

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень та прийняття неправомірного рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний місячний строк для звернення до суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У відповідності до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його строку.

Так, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем оскаржуються рішення № 12 від 06 грудня 2019 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» кадрової комісії № 2, утвореної наказом Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2019 року № 235 з метою проведення атестації прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України, про неуспішне проходження (непроходження) атестації ОСОБА_1 , про яке, як зазначено позивачем, йому стало відомо та з яким він ознайомився лише 05 березня 2020 року.

Також, позивачем зазначено, зокрема, що ним оскаржуються незаконні дії суб`єкту владних повноважень при винесенні оскаржуваного рішення, а не наказ про звільнення з публічної служби, а тому, на думку позивача, шестимісячний строк для подачі позовної заяви дотримано.

Позивач звертає увагу, що оскаржуване рішення про неуспішне проходження ним атестації хоча і пов`язане з питанням його подальшого звільнення з публічної служби, водночас воно є окремою процедурою надання оцінки його компетентності, професійній етиці та доброчесності.

При цьому, суд зауважує, що пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Також, суд зауважує, як вже було зазначено вище, частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо, зокрема пов`язаних з проходженням публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, суд зазначає, що професійна діяльність прокурорів є публічною службою, та оскільки оскаржуване рішення було винесене відповідачем щодо позивача під час проходженння останнім публічної служби, то для подання вказаної позовної заяви повинен бути застосований місячний строк.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Враховуючи положення чинного законодавства та висновків Європейського Суду з прав людини щодо обов`язкового дотримання строків, а також з урахуванням того, що оскаржуване рішення було прийнято 06 грудня 2019 року, та останнім днем звернення до адміністративного суду було 08 січня 2020 року (з урахуванням вихідних днів), в той же час, суд зазначає, що з позовною заявою про його оскарження до адміністративного суду позивач звернувся лише 01 вересня 2020 року, що в свою чергу дає підстави суду вважати, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було пропущено встановлений чинним законодавством строк.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно приписів частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Однак, проаналізувавши подані до суду матеріали позовної заяви з додатками, судом було встановлено, що позивачем всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не було надано копії позовної заяви, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги до двох відповідачів, а саме Другої кадрової комісії та Офісу Генерального прокурора, при цьому, позивачем було надано лише одну копію позовної заяви з копіями доданих до позовної заяви документів.

Згідно частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини та з метою недопущення порушення прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для надання позивачу можливості усунути виявлені судом недоліки у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду:

- копій позовної заяви з додатками до екземпляра позовної заяви для відповідачів, відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

- заяви про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою разом з доказами поважності причин його пропуску.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова