Справа № 120/1715/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 вересня 2020 р. Справа № 120/1715/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Т.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Балтака О.О.

представника відповідача: Господарець А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, б. 10, м. Вінниця, 21050)

про:визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області; визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області; зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 03.03.2020 року; зобов`язання відповідача виплатити позивачеві заробіток за час вимушеного прогулу на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 03.03.2020 року по день поновлення на посаді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 13.02.2020 року перебуваючи в чергуванні у додатковій слідчо-оперативній групі прибув до підрозділу Тростянецького відділення поліції, де мав розмову з посадовими особами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Останні під час розмови з позивачем прийшли до висновку, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, про що складено відповідний акт № 689/208-2020 та акт № 688/208-2020 про відмову позивача від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. У зв`язку з перебуванням у відпустці у період з 24.02.2020 року по 15.03.2020 року, позивач 16.03.2020 року, з`явившись у перший робочий день на роботі, був ознайомлений та отримав копію наказу відповідача № 370 від 03.03.2020 року, згідно якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади. З огляду на вказані обставини, позивач, прибувши до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, 17.03.2020 року подав рапорт про зарахування його в розпорядження Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області для подальшого проходження служби. За наслідками розгляду вказаного рапорту, позивача листом було повідомлено, що його згідно наказу відповідача № 50 о/с від 16.03.2020 року на виконання накладеного дисциплінарного стягнення призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області. Не погоджуючись з вказаними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.04.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.04.2020 року за вх. № 11893 позивачем надано до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви, до якої додано оригінал квитанції № 5 від 24.04.2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп..

Ухвалою від 05.05.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 26.05.2020 року. Одночасно вирішено, що подане позивачем клопотання про виклик свідків буде вирішено судом у першому судовому засіданні.

Ухвалою від 05.05.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

21.05.2020 року за вх. № 13690/20 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та заперечує проти задоволення позову. По суті спірних правовідносин пояснив, що наказом відповідача № 228 від 14.02.2020 року призначено службове розслідування за фактом перебування на службі позивача з ознаками сп`яніння. Згідно висновку службового розслідування від 03.03.2020 року встановлено, що 13.02.2020 року позивач у складі слідчо-оперативної групи та групи реагування патрульної поліції заступив на добове чергування. Під час перевірки добового наряду було виявлено, що позивач перебував за межами підрозділу. Позивач прибув до підрозділу у цивільному одязі з вогнепальною зброєю та у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що виражалось у запаху алкоголю з ротової порожнини. З огляду на що, йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у Тростянецькій центральній районній лікарні, проте позивач відмовився. У зв`язку з цим складено акт про перебування позивача на службі в стані сп`яніння та акт про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Після цього, позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків та знято з чергування. Крім того, факт перебування на службі позивача з ознаками сп`яніння підтверджується наданими в ході проведення службового розслідування поясненнями поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Також відповідач вказує, що не бере до уваги висновок медичного огляду № 22 від 13.02.2020 року Тростянецької ЦРЛ, оскільки огляд проводився о 13 год. 40 хв., тобто з часу виявлення позивача з ознаками алкогольного сп`яніння до часу проходження ним медичного огляду пройшло понад 2 години.

У судовому засіданні 26.02.2020 року представник позивача та позивач підтримали клопотання про виклик свідків та просили його задовольнити. Вказуючи, що факт відсутності ознак сп`яніння у позивача 13.02.2020 року може підтвердити в судовому засіданні особа, яка проводила цього дня медичний огляд позивача та тестування на вміст алкоголю в його організмі, а саме лікар-нарколог КП «Тростянецька центральна районна лікарня» ОСОБА_4 . В свою чергу, факт забруднення позивачем єдиного форменого комплекту одягу під час здійснення пошукових заходів безвісти відсутнього громадянина в с. Торканівка 11.02.2020 року може підтвердити в судовому засіданні особа, яка разом із позивачем цього дня здійснювала такі пошукові заходи, а саме слідчий слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції Слободянюк Є.С..

Представник відповідача заперечував проти клопотання про виклик свідків.

Ухвалою суду клопотання про виклик свідків задоволено частково: викликати у судове засідання у якості свідка слідчого слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Слободянюка Є.С. Судове засідання відкладено на 03.06.2020 року.

01.06.2020 року за вх. № 14660 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останній вказав, що по суті висновок щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.02.2020 року № 22 свідчить про відсутність у позивача 13.02.2020 року о 13 год. 40 хв. ознак сп`яніння. Вказаний висновок оформлений згідно вимог додатку № 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві

юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), адже остання є єдиним нормативно-правовим актом, який регулює порядок виявлення у осіб ознак алкогольного сп`яніння. Також позивач вказує, що з часу виявлення у позивача ніби-то ознак алкогольного сп`яніння в приміщенні Тростянецького відділення поліції (згідно змісту акту № 689/208-2020 від 13.02.2020 року це трапилося о 12 год. 00 хв.) до часу проходження ним медичного огляду в Тростянецькій ЦРЛ (згідно результатів медичного огляду, який відбувся о 13 год. 40 хв.) пройшло менше 2 годин.

03.06.2020 року за вх. № 14901 відповідачем через канцелярію суду подано заперечення по даній справі, в якій останній вказав, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.02.2020 року № 22, проведений в Тростянецькій ЦРЛ є таким, що виданий з порушенням Інструкції. Так, згідно змісту п. 1 та п. 2 загальних положень Інструкції вбачається, що вона в цілому, як і додаток до неї № 4, висновок медичного огляду передбачають процедуру проведення огляду саме водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння. Згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Вказана Інструкція не передбачає можливості самостійного звернення громадянина з метою отримання висновку медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

У судовому засіданні 03.06.2020 року представники сторін надали пояснення по суті спірних правовідносин; допитано у якості свідка слідчого відділення Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який пояснив, що дійсно 11.02.2020 року він разом із позивачем були задіяні у пошукових заходів безвісти відсутнього громадянина в с. Торканівка, у цей день було мокро та брудно, вони були у форменому одязі та довго йшли пішки, місцевість була болотяна. Його одяг та взуття були незначно забруднені. Свідок не звернув уваги чи був забруднений формений одяг позивача. Судове засідання відкладено на 11.06.2020 року.

У судовому засіданні 11.06.2020 року представники сторін надали пояснення по суті спірних правовідносин. Представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Позивач та його представник не заперечували проти цього. Судом за вх. № 15713/20 долучено до матеріалів справи, подані представником відповідача, письмові докази. Судове засідання відкладено на 08.07.2020 року.

У судовому засіданні 08.07.2020 року судом досліджено журнал «Накази ГУ НП» та наказ № 370. Судом зобов`язано відповідача підготувати та належним чином оформити додаткові докази. Судове засідання відкладено на 21.07.2020 року.

21.07.2020 року за вх. № 19634/20 представником позивача через канцелярію суду подано заяву, в якій останній просить суд задовольнити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору.

У судовому засіданні 21.07.2020 року судом досліджено докази в даній адміністративній справі та заслухано додаткові пояснення сторін щодо них. Судове засідання відкладено на 02.09.2020 року.

01.09.2020 року за вх. № 24667 представником позивача через канцелярію суду долучено до матеріалів справи детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 01.09.2020 року.

У судовому засіданні 02.09.2020 року суд продовжив дослідження доказів в даній адміністративній справі, судове засідання відкладено на 04.09.2020 року.

У судовому засіданні 04.09.2020 року суд продовжив дослідження доказів в даній адміністративній справі, було здійснено дослідження відеодоказу щодо обставин 13.02.2020 року. Судове засідання відкладено на 10.09.2020 року.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

13.02.2020 року посадовими особами відповідача на підставі наказу від 28.12.2019 року № 1820 «Про організацію здійснення раптових (неоголошених) перевірок несення служби добовими нарядами територіальних та структурних підрозділів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області мобільними групами апарату ГУНП» та завдання здійснення мобільною групою ГУНП перевірок діяльності добових нарядів поліції та чергових служб територіальних відділів та відділень поліції, стройових та структурних підрозділів на 13.02.2020 року здійснено виїзд до Тростянецького відділення поліції з метою перевірки організації службової діяльності, дотримання поліцейськими дисципліни, законності та належного виконання своїх службових обов`язків.

Під час перевірки добового наряду виявлено, що позивач, який чергував у додатковій слідчо-оперативній групі перебував за межами підрозділу.

Після прибуття позивача до підрозділу поліції, у нього вказаними особами було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що виражалось у запаху алкоголю з ротової порожнини, у зв`язку з чим останньому запропоновано пройти медичний огляд у Тростянецькій центральній районній лікарні, від здійснення якого позивач відмовився. Крім цього, позивач прибув до відділення поліції у цивільному одязі.

З огляду на відмову позивача від проходження медичного огляду на стан сп`яніння посадовими особами відповідача складено акт про перебування на службі в стані сп`яніння, який зареєстровано в канцелярії Тростянецького відділення поліції за № 689/208-2020 від 13.02.2020 року та складено акт про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який також зареєстрований в канцелярії Тростянецького відділення поліції за № 688/208-2020 від 13.02.2020 року.

Вказані обставини також зафіксовані на портативну нагрудну відеокамеру (ІНВ № 101482441) відеозапис № 1426_004, № 2652_0006 та № 952_0007.

За даних обставин, наказом відповідача «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» № 228 від 14.02.2020 року призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію за фактом виявлення у позивача ознак алкогольного сп`яніння під час несення служби.

За результатами службового розслідування, 03.03.2020 року складено висновок «Про результатами службового розслідування щодо перебування на службі начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння», де, зокрема, встановлено порушення ним службової дисципліни та визначено застосувати до останнього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Наказом відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області» № 370 від 03.02.2020 року за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1, п. 12, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», абз. 1, 2, 9 п. 1 та абз. 6, п. 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179 та п. 4, 14 розділу 13 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 року № 111, що виразилось у відсутності в підрозділі під час чергування в складі додаткової слідчо-оперативної групи, несені служби у складі добового наряду без визначеного однострою та перебуванні на службі з ознаками алкогольного сп`яніння, вирішено застосовувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Згідно наказу відповідача № 50 о/с від 16.03.2020 року позивача призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національно поліції у Вінницькій області.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються ЗУ "Про Національну поліцію", ЗУ "Про дисциплінарний статут Національної поліції України", яким затверджений відповідний статут (далі Статут) та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179.

Положеннями ч. 1 ст. 59 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 ЗУ "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно ст. 18 ЗУ "Про Національну поліції" поліцейський, зокрема, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ст.1 Статуту).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Ст. 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Ст. 14-19 Статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Надаючи оцінку оскаржуваному в частині наказу, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, суд враховує, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування, якими встановлено, що 13.02.2020 року працівниками мобільної групи ВІОС УКЗ ГУНП у Вінницькій області здійснено перевірку Тростянецького відділення поліції у Вінницькій області, в ході якої виявлено, що позивач перебував на службі з явними ознаками сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини) та без визначеного однострою.

Враховуючи зазначене, перевіряючі запропонували позивачеві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився, що зафіксовано актом від 13.02.2020 року № про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У цьому контексті суд вказує, що єдиним нормативним документом, який регулює питання проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є Інструкція.

Інструкція фактично є фінальним прикладним нормативно-правовим документом, містить точний зміст норм законів, що регулює конкретно визначений у ній процес, з деталізацією кроків та вирішенням питань, що постають в ході виконання такого процесу. Фактично, вона є інструментом, за допомогою якого дії поліцейських та інших осіб, що беруть участь у процесі є чіткими та зрозумілими.

Крім цього, під час судового розгляду справи відповідачем були надані пояснення, що у разі виникнення підозри щодо перебування поліцейського з ознаками алкогольного сп`яніння, представники мобільної групи апарату ГУНП мають можливість самостійно перевіряти таких осіб та мають у наявності певний інструментарій.

Але 13.02.2020 року посадові особи відповідача не здійснили самостійну перевірку позивача на наявність ознак алкогольного сп`яніння.

З матеріалів службового розслідування - пояснення позивача від 19.02.2020 року вбачається, що його обурило безпідставне звинувачення у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що «від проходження медичного освідування відмовився, оскільки знав, що це буде показове освідування для присутніх там людей, і в свою чергу, мені буде соромно від того, що я проводжу там освідування правопорушників, а тепер освідують мене». Вказані пояснення позивач надав також під час судового розгляду справи.

Після вказаних обставин, позивач самостійно о 13 год. 40 хв. звернувся до Тростянецької ЦРЛ та пройшов вказане освідування, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 22 від 13.02.2020 року із відповідними додатками - квитанції про проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння (результати алкотестів) о 13 год. 54 хв. та о 14 год. 05 хв. Згідно вказаного висновку у позивача не виявлено ознак сп`яніння.

Суд вказує, що п. 7 р. ІІ Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вказаний висновок не є належним доказом щодо виявлення у позивача ознак алкогольного сп`яніння, оскільки позивач не є водієм, самостійно звернувся до лікарні, відмовився під проходження освідування, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, Інструкція є єдиним нормативним документом, який регулює вказані правовідносини, посадові особи відповідача не скористались можливістю самостійної перевірки позивача на наявність ознак сп`яніння. Відсутні нормативні документи, які б забороняли особі самостійно звертатись до лікарського закладу щодо вирішення спірного питання на наявність ознак сп`яніння.

Додатково суд звертає увагу на те, що у разі звернення саме відповідача до лікарського закладу з метою з`ясування наявності у позивача ознак сп`яніння, медичним закладом були вчинені такі ж самі дії, які були вчинені цим закладом під час самостійного звернення позивача, тобто була проведена така ж сама процедура на з`ясування наявності ознак сп`яніння.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що проведення позивачем вказаного дослідження на наявність ознак сп`яніння відбулось у визначений Інструкцією час, тобто менше 2 годин, що також спростовує доводи відповідача у цій частині, викладені у висновку службового розслідування та заявах по суті.

Так, згідно п. 9 р. ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зі змісту акту № 689/208-2020 від 13.02.2020 року про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного сп`яніння, даний акт складений про те, що позивач 13.02.2020 року о 12 год. 00 хв. перебував в Тростянецькому відділенні поліції в складі додаткової СОГ з явними ознаками сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з ротової порожнини.

В свою чергу, як вбачається зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.02.2020 року № 22, проведеного в Тростянецькій ЦРЛ, станом 13 год. 40 хв. 13.02.2020 року у позивача ознак сп`яніння не виявлено.

Таким чином, з часу виявлення позивача з ознаками алкогольного сп`яніння в приміщенні Тростянецького відділення поліції до часу проходження ним медичного огляду в Тростянецькій ЦРЛ пройшло менше 2 годин. Відповідно твердження відповідача не знайшли свого підтвердження, а тому не беруться судом до уваги при прийнятті рішення у даній справі.

Суд також не приймає до уваги міркування відповідача стосовно правильності проведення медичним закладом освідування позивача, з огляду на те, що це є лише припущенням відповідача, які не можуть були покладені судом в основу рішення.

До того ж, відповідачем до матеріалів справи надана відповідь КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» від 21.02.2020 року за № 01-12-83, якою підтверджена наявність вказаного висновку № 22 від 13.02.2020 року та викладених у ньому результатів.

Інші належні та допустимі докази по справі, які б фактично спростовували висновок медичного закладу від 13.02.2020 року за № 22 відсутні.

Таким чином, суд вважає наданий висновок належним доказом, оскільки обстеження на вміст алкоголю було здійснено своєчасно, з урахуванням визначеного в Інструкції часу, тому достовірність результатів може братися судом до уваги.

Критично суд ставиться й до вказівки відповідача про невідповідність форми висновку № 22 від 13.02.2020 року вимогам законодавства, оскільки останній оформлений відповідно до додатку № 4 Інструкції. З огляду на це, суд вбачає за необхідне можливість застосування за даних обставин аналогії закону. Остання являє собою поширення в процесі правозастосування на конкретні неврегульовані правом життєві відносини чинності норм, які регулюють відносини, подібні тим, що потребують урегулювання в рамках даної галузі права за найсуттєвішими ознаками. Подібність відносин означає однотипність правового режиму їх регулювання.

Суд зазначає, що висновки службового розслідування фактично базуються на поясненнях ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та того факту, що наявність ознак алкогольного сп`яніння виявлена у позивача саме працівниками відділу інспекції з особового складу.

З висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 надавала суперечливі пояснення стосовно наявності запаху алкоголю від позивача та змінювала їх. До того ж такі свідчення є лише її суб`єктивним враженням та не ґрунтуються на жодних об`єктивних обставинах.

Крім цього, під час судового розгляду справи судом був досліджений відеозапис портативної нагрудної відеокамери щодо обставин 13.02.2020 року. На вказаному відеозаписі зафіксований момент, на якому для з`ясування дійсної наявності у позивача запаху алкоголю з ротової порожнини, перевіряючі змушують позивача зробити видих повітря з легенів в сторону ОСОБА_2 , позивач здійснює такий видих і ОСОБА_2 не підтверджує наявність запаху алкоголю з ротової порожнини позивача. При цьому, у висновку службового розслідування вказане, що ОСОБА_2 зазначив про наявність запаху алкоголю від позивача.

Суд звертає увагу на те, що пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не підтверджують наявність запаху алкоголю від позивача. А акт перегляду відеозапису від 26.02.2020 року суперечить змісту відеозапису.

За таких обставин, суд доходить висновку щодо недоведеності відповідачем суду факту перебування позивача на службі з ознаками алкогольного сп`яніння.

Стосовно несення служби позивачем без визначеного однострою суд зазначає наступне.

Вказана обставина визнається сторонами по справі, не є спірною та фактично мала місце.

Суд звертає увагу, що в матеріалів справи вбачається, зокрема, лист Тростянецького відділення Бершадського відділу поліції від 23.03.2020 року за № 1212/208/01-2020, яким підтверджено, що позивач був забезпечений форменим одягом у вересні 2019 року, отримавши лише один комплект літнього форменого одягу. У цьому форменому одязі 11.02.2020 року позивач здійснював чергування у додатковій слідчо-оперативній групі та був задіяний у пошукових заходів безвісти відсутнього громадянина в с. Торканівка, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 , який також повідомив про обставини вказаного дня та про незначне забруднення свого форменого одягу.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги посилання позивача на забруднення його форменого одягу 11.02.2020 року, який у подальшому потребував прання.

Щодо відсутності позивача в підрозділі під час чергування в складі додаткової слідчо-оперативної групи, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи позивачем були надані певні пояснення щодо його відсутності під час чергування в складі додаткової слідчо-оперативної групи 13.02.2020 року, які не були спростовані відповідачем при розгляді справи по суті спірних правовідносин.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення службової дисципліни, що виразилося у відсутності в підрозділі під час чергування в складі додаткової слідчо-оперативної групи, несені служби у складі добового наряду без визначеного однострою та перебуванні на службі з ознаками алкогольного сп`яніння.

Основним порушенням службової дисципліни, за яке передбачена відповідальність - звільнення в посади відповідачем зазначено саме перебування на службі з ознаками алкогольного сп`яніння. Як вже зазначалось, вказаний факт не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи та відповідачем не доведений суду у визначеному порядку. Перебування позивача на службі без визначеного однострою відбулось через наявність певних об`єктивних причин.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача відповідальності у вигляді звільнення з посади.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про протиправність наказу відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про скасування наказу відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акту індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним наказу відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно вимога про його скасування в цій частині також підлягає задоволенню, як похідна.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним наказу відповідача від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

Так, порядок переміщення та переведення поліцейського визначено ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію».

Переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Під час судового розгляду справи з`ясовано та підтверджено відповідачем, що спірний наказ прийнятий ним як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто прийнятий ним на виконання наказу № 370 від 03.03.2020 року.

З огляду на те, що суд задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно вимога про визнання протиправним наказу відповідача від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області також підлягає задоволенню, як похідна.

Стосовно позовної вимоги про скасування наказу відповідача від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акту індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним наказу відповідача від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно вимога про його скасування в цій частині також підлягає задоволенню, як похідна.

Вирішуючи питання про поновлення позивача на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 03.03.2020 року, суд виходить з наступного.

В Інформаційному листі адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв`язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Враховуючи, що ЗУ "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування, в даному випадку, норм Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене, скасування наказів відповідача від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення позивача з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, має своїм наслідком поновлення позивача на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 03.03.2020 року.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 року у справі № 21-395а13 зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону "Про оплату праці" за правилами, передбаченим Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

П. 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про грошове забезпечення позивача, виданої відповідачем від 10.06.2020 року за вих. № 904/29-2020 сума доходу за один місяць становить 6 175 грн. 00 коп. З огляду на те, що відповідачем жодних інших відомостей про заробітну плату позивача не надано, в свою чергу, позивачем дана сума не заперечувалася, відповідно, суд вважає, що загальна сума середнього заробітку позивача за два місяці, що передували дню звільнення його з посади становить 12 350 грн. 00 коп. (6 175 грн. 00 коп. Х 2).

При цьому, кількість відпрацьованих позивачем днів за січень-лютий 2020 року становить 41 робочий день.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 301 грн. 22 коп. (12 350 грн. 00 коп./41 день).

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 130 днів та обраховується, починаючи з першого дня звільнення - з 04.03.2020 року по дату поновлення позивача на посаді - 11.09.2020 року. Отже, оскільки кількість днів вимушеного прогулу складає 130 днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 39 158 грн. 60 коп. (301 грн. 22 коп. Х 130 днів).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 39 158 грн. 60 коп. із відрахуванням при його виплаті загальнообов`язкових платежів.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність, прийнятих ним наказів, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Водночас позивачем у позовній заяві заявлено про вирішення питання про судові витрати у даній справі.

01.09.2020 року за вх. № 24 667 представником позивача через канцелярію суду надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 01.09.2020 року, де останній вказав, що витрати на правову допомогу становлять 8 500 грн. 00 коп. та складаються з юридичного аналізу документів, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи, підготовка процесуальних документів по справі (адвокатські запити (2 шт.), позовна заява, клопотання про виклик свідків, складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи, відповідь на відзив, супровідний лист, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом), участь адвоката в судових засіданнях.

На підтвердження вказаних витрат позивач надав суду договір про надання правової допомоги № 05-03-20 від 05.03.2020 року, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 15.04.2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 05/03 від 05.03.2020 року на суму 8 500 грн. 00 коп., детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 01.09.2020 року, ордер серії ВН № 142609, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 742 від 24.02.2012 року.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Ч. 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, змістовний аналіз зазначених вище норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду надаються договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших понесених стороною витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Такі документи повинні бути оформлені у визначеному законом порядку та відповідати критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим…Суд повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

На переконання суду, належні та допустимі докази, що підтверджують реальність понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, а також надання тих послуг, з яких складаються понесені витрати.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про Національну поліцію", "Про дисциплінарний статут Національної поліції України", Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 та ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 03.03.2020 року № 370 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ввизнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 16.03.2020 року № 50 о/с в частині призначення ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 03.03.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 39 158 грн. 60 коп. із відрахуванням при його виплаті загальнообов`язкових платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 грн. 00 коп..

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення із Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, б. 10, м. Вінниця, 21050)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 15.09.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна