Справа № 460/5595/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Рівне №460/5595/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді С.А. Борискін, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він з грудня 2019 року перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за віком. Загальний трудовий стаж позивача становить понад 36 років. При цьому, більшість трудового стажу складається з викладацького стажу на посадах артиста, викладача музики та керівних посад у музичних школах, що дає право на пенсію за вислугу років. У відповідності до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, позивач вважає, що має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Однак, при отриманні першої пенсії, позивачем не було отримано грошової допомоги, а на звернення позивача про її виплату відповідачем відмовлено, оскільки не вистачає стажу на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом та просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.08.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31.08.2020 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Вказав на обґрунтування своєї позиції, що посада викладача позашкільного навчального закладу не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Оскільки Дубенська дитяча музична школа та Клеванська дитяча музична школа (школа естетичного виховання) є спеціалізованими мистецькими навчальними закладами системи позашкільної освіти в галузі культури та не є структурними підрозділами відділу освіти, то періоди роботи позивача у таких закладах не зараховуються до страхового стажу, що визначає право на виплату спірної грошової допомоги. Водночас відповідач інформував про неможливість зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом до відповідного страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги. Просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.80-81).

03.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, яка судом до уваги не береться, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області як отримувач пенсії за віком, призначеної з 19.12.2019 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (а.с.36-44).

Із записів, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.10-12; 45-54), а також інших документів з пенсійної справи позивача (а.с.14-18; 55-79) судом встановлено, що останній працював:

- з 11.01.1983 по 23.08.1983 - керівником духового оркестру у Дубенському Будинку піонерів та школярів (згідно з печаткою, підпорядкування - Міністерство освіти Української PCP);

- з 01.09.1985 по 29.08.1988 - викладачем класу духових інструментів у Дубенській дитячій музичній школі управління культури виконкому Ровенської обласної ради;

- з 29.08.1988 по 31.08.1994 - викладачем класу духових інструментів у Клеванській дитячій музичній школі (згідно з довідкою від 20.10.1987 № 34, підпорядкування - управління культури);

- з 01.09.1994 по 10.05.1998 - заступником директора з навчальної частини у Клеванській музичній школі (підпорядкування - управління культури);

- з 11.05.1998 по 31.08.1998 - в. о. директора Клеванської школи естетичного виховання Рівненського райвідділу культури;

- з 01.09.1998 по 13.08.2018 - директором Клеванської школи естетичного виховання (дитячої музичної школи) відділу культури і туризму;

- з 15.08.2018 - директором Клеванської музичної школи Клеванської селищної ради.

Згідно з наказом Дубенського міського відділу культури від 13.06.2000 №17, на виконання рішення сесії Дубенської міської ради № 450 від 05.05.2000 передбачалась реорганізація Дубенської державної дитячої музичної та художньої шкіл та створення на їх базі школи мистецтв.

Відповідно до довідки Дубенської державної дитячої школи мистецтв відділу культури і туризму Дубенської міської ради від 10.02.2020 № 104, з 14.09.1984 по (наказ № 63 від 20.09.1984) по 31.05.1985 (наказ № 37 від 22.05.1985) позивач працював на посаді викладача духових інструментів за сумісництвом.

05.06.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (а.с.13).

Листом від 08.07.2020 за №6440-6202/К-02/8-1700/20 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати позивачеві відповідної грошової допомоги. Зазначив, що посада викладача позашкільного навчального закладу не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Оскільки Дубенська дитяча музична школа та Клеванська дитяча музична школа (школа естетичного виховання) є спеціалізованими мистецькими навчальними закладами системи позашкільної освіти в галузі культури та не є структурними підрозділами відділу освіти, то періоди роботи позивача у таких закладах не зараховуються до страхового стажу, що визначає право на виплату спірної грошової допомоги. Водночас відповідач інформував про неможливість зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом до відповідного страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги (а.с.9).

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1788-XII) закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців (пункт "е").

За правилами ст.2 Закону №1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з ст.51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до положень ст.52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років надається і гарантується особі за виконання особливого роду трудової діяльності, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність. Виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов`язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку, тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу та отримувати пенсію за вислугу років.

Відповідно до записів трудової позивача, яка в силу приписів ст.48 Кодексу законів про працю та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є основним документом, що підтверджує, стаж роботи, позивач працював на наступних посадах:

-з 11.01.1983 по 23.08.1983 - керівником духового оркестру у Дубенському Будинку піонерів та школярів;

- з 01.09.1985 по 29.08.1988 - викладачем класу духових інструментів у Дубенській дитячій музичній школі;

- з 29.08.1988 по 31.08.1994 - викладачем класу духових інструментів у Клеванській дитячій музичній школі ;

- з 01.09.1994 по 10.05.1998 - заступником директора з навчальної частини у Клеванській музичній школі ;

- з 11.05.1998 по 31.08.1998 - в. о. директора Клеванської школи естетичного виховання Рівненського райвідділу культури;

- з 01.09.1998 по 13.08.2018 - директором Клеванської школи естетичного виховання (дитячої музичної школи) відділу культури і туризму;

- з 15.08.2018 - директором Клеванської музичної школи Клеванської селищної ради.

Відповідно до довідки Дубенської державної дитячої школи мистецтв відділу культури і туризму Дубенської міської ради від 10.02.2020 № 104, з 14.09.1984 по 31.05.1985 позивач працював на посаді викладача духових інструментів за сумісництвом.

Зі змісту листа від 08.07.2020 №6440-6202/К-02/8-1700/20, відзиву на позовну заяву судом встановлено, що позивачу відмовлено у виплаті вказаної допомоги, оскільки позивач працював у Дубенській дитячій музичній школі та Клеванській дитячій музичній школі (школі естетичного виховання), які не передбачені у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені вказаним Переліком і посада викладача позашкільного навчального закладу, які займав позивач.

Вказані аргументи пенсійного органу, на переконання суду, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII позашкільна освіта є невід`ємними складниками системи освіти.

22.06.2000 прийнято Закон України "Про позашкільну освіту" №1841-III, статтею 4 якого встановлено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з ч.4 ст.21 цього Закону права, обов`язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників закладу позашкільної освіти визначаються Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до таких віднесено, зокрема, музичні школи - посади: учителі, викладачі, вихователі, керівники гуртків секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посади викладача та концертмейстера.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433 (зі змінами) "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.01.2019 у справі 442/456/17, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Вказані висновки відображені й у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №758/14312/16-а, від 19.02.2019 у справі №127/159/17-а, від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 24.12.2019 у справі №462/2743/17.

Таким чином, спірні періоди роботи позивача на посаді викладача дитячих музичних шкіл безпідставно не зараховані пенсійним органом до спеціального страхового стажу роботи, а тому суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача зарахувати відповідні періоди до спеціального стажу.

Вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 в справі №442/456/17 також звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

У пункті 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78, зазначено, що працівникам підприємств, установ, організацій (далі - підприємство), які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

При цьому, суд зазначає, що законодавчі застереження щодо неврахування періодів роботи за сумісництвом до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відсутні.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №1058.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного у сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.26).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 вересня 2020 року.

Суддя С.А. Борискін