Справа № 640/9490/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9490/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року, суддя Скочок Т.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, Держави України в особі органів державної влади, які уповноважені її представляти: Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, Держави України в особі органів державної влади, які уповноважені її представляти: Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати бездіяльність Держави, в особі органу державної влади, який уповноважений представляти державу, - Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів ОСОБА_1 , - протиправною;

- зобов`язати Державу, в особі органу державної влади, який уповноважений представляти державу, - Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів відповідно до його заяви від листопада 2018 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 64 225,00 грн, з них: 225,00 грн - компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та 64 000,00 грн - моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що звернувшись до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації із заявами від 02 листопада 2018 року та від 01 квітня 2019 року про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 року №60, вказаної компенсації ОСОБА_1 отримано не було, що, у свою чергу, викликало в останнього глибинні душевні страждання та нанесло моральну шкоду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.07.1998 року.

При цьому, за позивачем зареєстровано транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2008 року випуску, марки HYUNDAI, модель Matrix, легковий універсал з об`ємом двигуна 1493.

ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації із заявою від 02.11.2018 року (яка отримана Управлінням 20.11.2018 року за вх. №2937/01-09, згідно з відбитком штампу вхідної кореспонденції) про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 року №60, в якій вказано, що позивач є учасником бойових дій, вид транспортного засобу отримувача компенсації - легковий автомобіль HYUNDAI Matrix, об`єм циліндрів двигуна - 1493 см. куб. В якості додатків до вказаної заяви зазначено копію посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримувача компенсації та реквізити для перерахуння компенсації.

Листом від 27.11.2018 року №01-10/3086 Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації повідомило позивача про те, що згідно з кошторисних призначень на 2018 рік, кошти для виплати зазначеної компенсації з державного та місцевого бюджету не виділені.

Також, листом від 10.04.2019 року №01-10/1010 Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, направленого на адресу ОСОБА_1 , зазначено, що останнім у своєму зверненні від 01.04.2019 року не зазначено статусу пільгової категорії громадян, яким виплачується передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 року №60 компенсація.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія судді зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2014 року № 60, яка набрала чинності з 01 січня 2016 року, затверджено Порядок виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів стосовно одного легкового автомобіля (мотоколяски) з об`ємом циліндрів двигуна до 2500 куб. сантиметрів чи одного мотоцикла з об`ємом циліндрів двигуна до 750 куб. сантиметрів, або одного човна моторного чи катера (крім спортивного) з довжиною корпусу до 7,5 метра (далі - компенсація).

Згідно п.п. 1 п. 2 вказаного Порядку компенсація призначається та виплачується фізичним особам - власникам транспортного засобу (далі - отримувачі компенсації), зазначеним, зокрема, у статтях 4-11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до п. 4 Порядку для призначення компенсації отримувач подає відповідному структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення: заяву про призначення компенсації, в якій зазначається адреса отримувача компенсації, його пільгова категорія, вид транспортного засобу отримувача компенсації, об`єм циліндрів двигуна зазначеного транспортного засобу (довжина корпусу човна моторного або катера), спосіб отримання компенсації (номер відділення зв`язку або установа банку); копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримувача компенсації.

Згідно п. 6 Порядку структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення протягом 15 робочих днів після одержання документів розглядає їх, перевіряє належність особи до відповідної категорії, зазначеної у пункті 2 цього Порядку, та приймає рішення про призначення та виплату компенсації.

За правилами п. 7 Порядку компенсація виплачується відповідними структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача компенсації.

У відповідності до ст. 91 Бюджетного кодексу України компенсаційна виплата за вищезазначену пільгу віднесена до видатків, що можуть здійснюватися за рахунок коштів місцевих бюджетів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.07.1998 року.

Разом з тим, позивач є жителем м. Золотоноша, яке обслуговується Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради, що підтверджується копією листа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26.07.2019 року №1882, в якому вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус "учасника бойових дій" посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.07.1998 року, на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по м. Золотоноша, перебуває з 21.08.2003 року.

Як зазначалося вище, п. 4 Порядку №60 передбачено, що для призначення компенсації отримувач подає відповідному структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення: заяву про призначення компенсації, в якій зазначається адреса отримувача компенсації, його пільгова категорія, вид транспортного засобу отримувача компенсації, об`єм циліндрів двигуна зазначеного транспортного засобу (довжина корпусу човна моторного або катера), спосіб отримання компенсації (номер відділення зв`язку або установа банку); копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримувача компенсації.

Відповідні структурні підрозділи місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення протягом двох робочих днів після одержання документів надсилають письмовий запит органу, який здійснював реєстрацію відповідного транспортного засобу, щодо підтвердження наявності реєстрації відповідних транспортних засобів за отримувачем компенсації до втрати чинності Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та на момент подання заяви.

Орган, який здійснює реєстрацію відповідних транспортних засобів, протягом п`яти робочих днів від дня отримання зазначеного запиту надає письмову відповідь відповідним структурним підрозділам місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення для прийняття ними подальшого рішення про призначення компенсації.

У разі надходження не в повному обсязі згаданих документів або інформації, зазначеної у заяві, відповідний структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів повідомляє заявнику про те, які документи або інформацію слід додати протягом двох місяців.

Компенсація призначається та виплачується отримувачам компенсації, які до втрати чинності Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів та на момент подання заяви мають зареєстровані відповідні транспортні засоби, з дня подання документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відповідним структурним підрозділом місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення. Якщо згадані документи надсилаються поштою, днем їх подання вважається зазначена на поштовому штемпелі дата отримання (п. 5 Порядку №60).

Структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення протягом 15 робочих днів після одержання документів розглядає їх, перевіряє належність особи до відповідної категорії, зазначеної у пункті 2 цього Порядку, та приймає рішення про призначення та виплату компенсації (п. 6 Порядку №60).

Компенсація виплачується відповідними структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача компенсації (п. 7 Порядку №60).

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (надалі - Положення №117) у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей. Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (п. 1 Положення №117).

До Реєстру вноситься, зокрема, така інформація: про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (ЗП України, 1996 р., N 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2018 р., N 37, ст. 1311), - адреса фактичного місця проживання), склад сім`ї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується (п. 2 Положення №117).

Разом з тим, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 визначено, зокрема, Міністерству соціальної політики забезпечити внесення до Реєстру інформації про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою", "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про освіту", "Про прокуратуру", "Про Службу безпеки України", "Про бібліотеки і бібліотечну справу", "Про захист рослин", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про культуру", Основ законодавства України про охорону здоров`я і пенсіонерів за віком.

Згідно з п. 7 Положення №117, у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово.

У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

Уповноважені органи за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

Таким чином, особи, наділені пільгами, у тому числі у силу положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підлягають включенню уповноваженим органом до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, за місцем проживання, а у разі зміни місця проживання відповідної особи стають на облік за новим місцем проживання.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 є жителем м. Золотоноша, яке обслуговується Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради та на момент виникнення спірних правовідносин перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій по м. Золотоноша.

Щодо доводів позивача про те, що він звернувся Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

У відповідності до ч. 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Таким чином, місцева державна адміністрація не наділена повноваженнями нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів, оскільки належним та компетентним органом у даній справі є саме виконавчих орган міської ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повноваження щодо вирішення питання про надання позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів, передбаченої Порядком №60, територіально віднесено до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради, а не до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України на його користь моральної шкоди у сумі 64 000,00 грн, то вказана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною та відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України окремому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.