Справа № 380/1605/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1605/20
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 вересня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

представника позивача Микити Т. В.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Львові питання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування перереєстрації автомобіля, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області , місцезнаходження: 76492, м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23 (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області скасувати перереєстрацію автомобіля марки Renault, модель Scenic, 1998 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , проведену 12.03.2017 в територіальному сервісному центрі 2641 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області відновити реєстрацію автомобіля марки Renault, модель Scenic, 1998 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 за ОСОБА_2 , який належить йому на праві власності згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 13.01.2017 РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області.

Ухвалою від 02.03.2020 суддя залишив позову заяву без руху.

Ухвалою від 16.03.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 04.05.2020 суд повернув без розгляду клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою від 26.05.2020 суд повернув без розгляду клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою від 27.05.2020 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою від 22.06.2020 суд витребував докази.

У підготовчому засіданні суд поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні представник позивача проти закриття провадження заперечив.

У підготовчому засіданні третя особа ОСОБА_1 проти закриття провадження заперечив.

У підготовче засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого суд відмовив.

У підготовче засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом наведених приписів участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясувати, у зв`язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що автомобіль марки Renault, модель Scenic, 1998 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить позивачу на праві власності, що, в свою чергу, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим 13.01.2007 РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області.

Вказаний автомобіль перебуває у володінні та користуванні третьої особи ОСОБА_1 на підставі довіреності від 29.01.2020, зареєстрованої в реєстрі №139.

Разом з тим, перереєстрація зазначеного автомобіля здійснена 21.03.2017 на підставі договору комісії від 13.03.2017 № 3676/17/000621, укладеного між ОСОБА_2 та ТзОВ «СТО_АВТОТОРГСЕРВІС» та договору купівлі-продажу від 13.03.2017 № 3976/17/000621, укладеного між ОСОБА_3 та ТзОВ «СТО_АВТОТОРГСЕРВІС», в результаті чого видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 і присвоєно номерний знак НОМЕР_6 .

Отже, вказаний автомобіль зареєстрований одночасно за двома особами.

Проте, позивач заперечує факт укладення такого договору, а також факт звернення до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України чи будь-якого іншого органу із заявою про перереєстрацію вказаного транспортного засобу та вчинення будь-яких дій, результатом яких була перереєстрація вказаного транспортного засобу.

У зв`язку з такими обставинами відповідач скерував відповідні матеріали за належністю до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (лист від 17.02.2020 №3/1/9/499).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 державна реєстрація транспортного засобу здійснюється при поданні документів, що підтверджують правомірність, зокрема, його придбання чи отримання.

Тобто, державна реєстрація транспортного засобу здійснюється лише за умови подання документів, що підтверджують правомірність виникнення в особи речових прав на такий засіб.

Суд зазначає, що розгляд справи є неможливим без з`ясування обставин щодо правомірності виникнення у ОСОБА_3 речового права на автомобіль, а прийняття судом рішення у справі щодо скасування реєстрації вказаного автомобіля спричинить неможливість експлуатації автомобіля ОСОБА_3 , тобто безпосередньо вплине на його речові права.

Тобто, спір у справі виник між позивачем та ОСОБА_3 щодо речових прав на автомобіль. Суд вважає, що вимоги щодо скасування перереєстрації автомобіля та відновлення попередньої є похідними за своїм характером та залежать від вирішення питання щодо речового права на автомобіль.

Відтак, позивач звернувся до суду саме з метою захисту свого особистого майнового інтересу, відповідно спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд при розгляді справи враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 31.10.2018 у справі № 340/726/15.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про неможливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

Статею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom") від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria") від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі статею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування перереєстрації автомобіля.

На виконання положень частини першої статті 239 КАС України суд роз`яснює, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 243, 248 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування перереєстрації автомобіля.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн, 60 коп.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 11 вересня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик