Справа № 219/4631/20
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/4631/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в міста Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко Карини Олександрівни про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко Карини Олександрівни , у якій просить скасувати постанову серії ЕАК № 2483436 від 04.05.2020 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в сумі 255,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.05.2020 року поліцейським роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко К.О. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. ніби то за те, що він 04.05.2020 року о 09.23 год. м. Краматорська траса Н-20 на 10 км 434 м керуючи автомобілем марки «PEUGEOT 301», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/г, чим перевищив більше ніж на 20 км. швидкість руху в населеному пункті, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). Вказує, що дану постанову вважає необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, оскільки після зупинки інспектором лейтенантом поліції Зінченко К.О. його авто, йому було повідомлено про те, що він рухався зі швидкістю 75 км/год., яка була зафіксована поліцейським на вимірювач швидкості «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747 # 008493. Проте з даним твердження він не згодний, оскільки його автомобіль рухався в потоці автомобілів, швидкість його авто була допустимою у межах 50 - 60 км/год; в п. 6 постанови серія ЕАК № 2483436 вказано місце скоєння правопорушення - «траса Н-20 10 км 434м». Зазначає, оскільки це є траса, тому допустима швидкість його транспортного засобу відповідно до п. 12.6 ПДР може бути більш 50 км/год, але не більше 80 км/год. ; як вбачається з постанови, факт перевищення швидкості був зафіксований за допомогою пристрою «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747 # 008493, що дало змогу інспектору винести вказану постанову, посилаючись на ст. 141 КУпАП. Із зазначеної норми випливає, що для фіксації швидкості руху транспортного засобу можуть застосовуватися пристрої, які відповідають наступним критеріям: 1) ці засоби повинні працювати в автоматичному режимі 2) ці засоби повинні мати функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до технічної характеристики приладу «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747, даний прилад можна визначити як вимірювач швидкості руху лазерний типу ручний. А отже, виходячи із вищенаведеного, прилад «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747 # 008493 не може бути використаний в рамках ст. 141 КУпАП, на яку посилався інспектор, як автоматичний технічний засіб, який має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відоефіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі. Вважає, що прилад «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747 # 008493 повинен бути встановлений «стаціонарно», зафіксований на тринозі, а не бути в руках інспектора поліції, що може привести до невірного вимірювання швидкості транспортних засобів. Також враховуючи що його автомобіль рухався у потоці інших транспортних засобів, інспектор поліції може помилково виконати замір іншого транспортного засобу, тому неможливо встановити, яка саме машина зображена на приладі «ТгиСАМ» LTI 20/20 ТС 000747 # 008493, що виключає застосування даного доказу як підтвердження фіксації нібито вчиненого мною правопорушення, а відтак здобуті за допомогою даного приладу докази є недопустимими. Між тим, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», «.Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні...».Виходячи з зазначеної норми, а також положень ч.2 ст. 19 Конституції України, «.Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (Національна поліція, на підставі ст.1 зазначеного Закону, є центральним органом виконавчої влади, а відтак, на неї розповсюджується вказане конституційне положення), відповідач, будучи поліцейським, не мав права використовувати прилад із функціями фото- та відеофіксації не у автоматичному режимі. Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим в Мінюсті України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно якому. Під час дії вищевказаного Положення наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме, згідно п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, унесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Тобто, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20120 ТгиСАМ», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року. При зупинці транспортного засобу, працівником поліції жодного доказу вчинення ним порушення надано не було, окрім як посилання працівника поліції в усній формі на те, що швидкість було зафіксовано не в автоматичному режимі радаром «TRU САМ LTI 20/20 ТС001007». Покази вимірюючого приладу не є належним доказом, оскільки даний доказ не підтверджує те, що саме його автомобіль рухався із швидкістю що перевищує допустиму в населеному пункті. Також, даний пристрій не мав можливості чітко встановити перевищення швидкості саме належним йому транспортним засобом, оскільки його характеристики не дають змоги ідентифікувати транспортний засіб, яким здійснено перевищення швидкості у випадку, коли такий транспортний засіб рухається поряд з іншими автомобілями. Отже, факт скоєння правопорушення саме водієм, притягненим до адміністративної відповідальності, неможливо чітко ідентифікувати, що суперечить принципу індивідуальної юридичної відповідальності особи. Також зазначає, що використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LТІ 20/20 ТruСАМ, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за №У3197-12, є неправомірним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року. Крім того, відповідно до Порядку проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів, у разі якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено, чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним. Показники швидкості, нібито його транспортного засобу, зафіксовані лазерним вимірювачем швидкості автотранспортних засобів LТІ 20/20 ТruСАМ, не є належним доказом, оскільки пристрій, який здійснював заміри був належним чином не повірений (відсутня пломба або повірочне тавро). Оскільки зафіксувати зазначений факт в нього не було змоги, просить витребувати лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів «TRU САМ LTI 20/20 ТС001007 для перевірки наявності пломби або повірочного тавра на зазначеному пристрої. Зазначає, що відповідачем також було грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови. Під час розгляду справи не роз`яснено йому права та обов`язки, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП, а також відповідачем було порушено його право на захист, оскільки ним під час розгляду справи було заявлене усне клопотання із вимогою надати часу на укладення угоди з адвокатом з метою надання йому правової допомоги, однак відповідачем в задоволенні даної вимоги було відмовлено.

Позивач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі.Позивач 26.08.2020 року надав відповідь на відзив.

Відповідач - поліцейський роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко К.О. в судове засідання не з`явилась. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 25823 від 04.08.2020), у якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 12.4. Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2483436 від 04.05.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 255,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається зі змісту постанови, 04.05.2020 року о 09.23 год. м. Краматорська траса Н-20 на 10 км 434 м ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «PEUGEOT 301», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/г, чим перевищив більше ніж на 20 км. швидкість руху в населеному пункті, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). . Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості «TRU LTI 20/ 20 ТС 000747», чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі Серія ЕАК № 2483436 від 04.05.2020 року вказується, зокрема, що швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam LTІ 20/20 № Т 000747, видано квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови із призначенням платежу та іншими необхідними реквізитами.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою (на час вчинення правопорушення) накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи адміністративне правопорушення. Згідно з ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників адвоката.

Суд зазначає, що адміністративно-територіальна одиниця це область, район, місто, район у місті, селище, село (Закон України «Про місцеве самоврядування).

Адміністративно-територіальна одиниця - це компактна частина єдиної території України, що є просторовою основою для організації і діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування (Рішенні Конституційного Суду № 11-рп/2001 від 13.07.2001 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Також, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Поліцейський Єрмолаєв Є.Ю. є уповноваженою особою на складання спірної постанови.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, внаслідок чого суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП.

Дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідок прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані неправомірними, протиправними.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщені кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 № ТС 000747.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху, прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі Tru Cam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О .Г . від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробні Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Міжповірочний інтервал для ТruСАМ визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 р. № 193.

Для спростування твердження, щодо неправомірності використання такого типу засобу вимірювання внаслідок виключення такого із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 відповідач у відзиві зазначає про те, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСАМ», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 та надає цьому підтвердження.

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 p. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.

Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями. Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів і здійснювалися державні приймальні випробування приладу ТruСАМ з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу з вимірювальної техніки. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 ТruСАМ був виключений з Державного реєстру з вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Прилад ТruСАМ було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки вже введено в експлуатацію є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідач зазначає, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості ТruСАМ та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі № 359/9278/18, посилання постанову в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/Review/79230707, у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 справі № 857/874/19, посилання на постанову в мережі Інтернет http://www.revestr.court.gov.ua/Review/79527272, Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 243/1340/19, посилання на постанову в мережі Інтернет: http://revestr.court.gov.Ua/Review/81213376, Першого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 у справі № 243/323/19, посилання на постанову в мережі Інтернет: http://revestr.court.gov.ua/Review/85409804.

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17047 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості ТrиСАМ до застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім виш встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Посилання позивача на ті обставини, що інформаційно-вказівний знак 5.70 "Фото- відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", розташований без додержання ГОСТу та його погано видно, на думку колегії суддів, не звільняє позивача як водія виконувати вимоги швидкісного режиму та уважно стежити за дорожньою обстановкою, в тому числі і за розташуванням дорожніх знаків.

Згідно частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

До відзиву на позовну заяву відповідачем доданий відеозапис з місця адміністративного правопорушення, який досліджувався в судовому засіданні судом.

На відеозапису чітко видно, що працівник поліції, який зупинив автомобіль позивача, представився та роз`яснив суть правопорушення. Інших відомостей про роз`яснення прав передбачених ст. 268 КУпАП, в той час і право на захист, з відеозапису встановити не можливо.

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Суд зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Крім того, у справі маються пояснення ОСОБА_1 (а.с.8), з яких вбачається, що останній не згоден з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, також йому відмовлено у праві на захист, що спростовується посиланням відповідача у відзиві, на той факт, що відповідно до п. 9 постанови, позивачем клопотання не заявлялось.

Враховуючи, що відповідачем не надано в якості доказів, того що позивачу роз`яснені права передбачені 268 КУпАП в тому числі право і на захист, а тому було порушено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню навіть за наявності належних доказів здійснення такого правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 20,77, 90, 229, 242, 246, 250, 286КАС України суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в міста Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко Карини Олександрівни про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову поліцейського 1 батальйону 2 роти патрульної поліції в міста Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Донецької області Зінченко Карини Олександрівни серії ЕАК № 2483436 від 04.05.2020 року про накладення на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), адміністративного стягнення в сумі 255, грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Погрібна