Справа № 200/4644/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 р. Справа№200/4644/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області про стягнення коштів, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.06.2018 по 16.04.2020 у сумі 75 859,07 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом ГУМВС України в Донецькій області № 15 о/с від 20.06.2018 позивача звільнено зі служби. При звільненні з позивачем не проведено остаточний розрахунок при звільненні, оскільки виплачено не всі належні йому суми грошового забезпечення, що в подальшому присуджені позивачу за рішенням суду (справа № 200/7070/19-а) та отримані ним фактично лише 16.04.2020. Наведені обставини свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому суду відзиві. Вказав, що спеціальним законодавством, яке розповсюджується на спірні правовідносини не передбачено право звільненого працівника міліції на середній заробіток за весь час затримки по день фактичної виплати коштів при звільненні. До цього ж, у межах судової справи № 200/7070/19-а між сторонами існував спір про право, а не про суми. При цьому ст. 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відтак, дана стаття застосовується при наявності спору про суму, а не про право.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 26.05.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 04.06.2020 провадження у справі зупинено, а ухвалою від 06.07.2020 - поновлено. Ухвалою від 10.08.2020 витребувано з відповідача додаткові докази у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, чинній з 02.04.2020 по 16.07.2020 включно, строк розгляду справи продовжувався на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX, який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019, які набрали законної сили, у справі № 200/7070/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату з 22.03.2018 по 20.06.2018; визнання протиправними дій управління щодо відмови нарахувати при звільненні всі дні невикористаних відпусток за 2015-2018 роки та зобов`язання нарахувати їх; зобов`язання відділу нарахувати та виплати при звільнені компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2015-2018 роки та допомогу на оздоровлення за 2015-2018 роки встановлено наступне.

В період з 15.08.2003 року по 06.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ.

06.11.2015 року згідно наказу № 385 о/с ГУ МВС України в Донецькій області позивача звільнено з ОВС відповідно до п. 64 "г".

На підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі № 805/861/18-а наказом від 11.04.2018 № 7 о/с лк ГУ МВС України в Донецькій області пункт наказу № 385 о/с від 06.11.2015 ГУ МВС України в Донецькій області скасовано в частині звільнення та поновлено з 07.11.2015: капітана міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янська та Слов`янського району).

20.06.2018 наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 15 о/с лк капітана міліції ОСОБА_1 - начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) з 20 червня 2018 року. Вказано вважати вислугу років на 20 червня 2018 року у календарному обчисленні - 14 років 10 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 16 років 10 місяців, 22 дня, для виплати грошової допомоги - 2 роки 7 місяців 14 днів. Компенсація за невикористану відпустку не нараховувалась.

За період з 22.03.2018 по 20.06.2018 позивачу нараховано 3 624,58 грн. грошового забезпечення (з яких за попередні два місяці перед звільненням (квітень, травень 2018 року) по 1212,50 грн., тобто загалом - 2425 грн.)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 200/7070/19-а зобов`язано Слов`янський МВ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.03.2018 по 20.06.2018 із застосовуванням розміру мінімальної заробітної плати на 2018 рік - 3723 грн. (з урахуванням раніше виплачених сум) і компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2018 рік із розрахунку 16 діб. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 200/7070/19-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 200/7070/19-а скасовано в частині зобов`язання Слов`янського МВ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2018 рік із розрахунку 16 діб та відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2016 та 2017 роки. В цій частині прийнято постанову, якою зобов`язано Слов`янський МВ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2016-2017 роки. У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Слов`янського МВ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2018 рік із розрахунку 16 діб відмовлено. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 залишено без змін.

16.04.2020 позивачу надійшли 15 948,52 грн. грошового забезпечення в рахунок проведення остаточного розрахунку із ним при звільненні.

Ухвалою від 10.08.2020 витребувано зі Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області довідку про середньомісячне (середньоденне) грошове забезпечення позивача за два місяці перед звільненням 20.06.2018 (за квітень-травень 2018 року) та розрахунок належних до виплати позивачу при звільненні 20.06.2018 сум із врахування висновків Донецького окружного адміністративного суду у рішенні від 15.10.2019 у справі № 200/7070/19-а, а також довідку про здійсненні позивачу виплати.

Відповідно до наданої відповідачем суду на виконання ухвали довідки від 01.09.2020 грошове забезпечення позивача у квітні та травні 2018 року склало 3723 грн. у місяць, тобто середньомісячне грошове забезпечення за цей період склало 3723 грн., середньоденне - 122,07 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Так, за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина ж друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й у випадку вирішення спору про розмір несплачених сум при звільненні в судовому порядку.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 травня 2020 року в справі № 810/451/17.

В даному випадку позивач у зв`язку з порушенням відповідачем його права на належну оплату праці при звільненні звернувся до суду із відповідним позовом про присудження належних йому сум, за наслідком чого рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі № 200/7070/19-а зобов`язано Слов`янський МВ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.03.2018 по 20.06.2018 і компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2016-2017 роки.

Позивача звільнено зі служби з 20.06.2018, отже, обов`язок повного розрахунку відповідачем мав бути виконаний саме 20.06.2018.

16.04.2020 позивачу надійшли кошти в рахунок проведення остаточного розрахунку із ним при звільненні, тобто із затримкою на 665 дні (по 15.04.2020 включно).

Відповідачем не надано суду доказів перерахування позивачу сум в рахунок проведення остаточного розрахунку із ним при звільненні в іншу дату.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.

З огляду на неврегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України.

Аналогічні правові висновки наведені Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року по справі № 804/3722/17.

Відповідно до п.п. «з» та «л» п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу; у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно абз. 3 п. 2 цього Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно абз. 1, 3 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Грошове забезпечення в рахунок проведення остаточного розрахунку із позивачем при звільненні у сумі 15 948,52 грн. йому надійшло 16.04.2020.

Беручи до уваги, що середньоденне грошове забезпечення позивача за квітень-травень 2018 року складало 122,07 грн., розмір компенсації за 665 дні прострочення розрахунку складає 81 176,55 грн.

Разом із цим, суд має право зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Тотожні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі розміром заборгованості, що отриманий позивачем із затримкою, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та цим критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 3000 грн.

Отже, розмір компенсації за затримку розрахунку при звільненні з позивачем за період з 21.06.2018 по 15.04.2020 включно, що має йому сплатити відповідач становить 3000 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який з урахуванням наведеного вище підлягає присудженню йому з бюджетних асигнувань відповідача.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі положень Кодексу законів про працю України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути зі Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.06.2018 по 15.04.2020 включно у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Слов`янський міський відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області (відповідач) - , адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Леніна, буд. 30.

Суддя А.С. Михайлик