Справа № 640/24031/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О.О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві, апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 03 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружному адміністративному суду міста Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила суд:

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Ткачова A.B. від 08 квітня 2016 року у виконавчому провадженні № 50321336 про стягнення виконавчого збору;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Ткачова A.B. від 08 квітня 2016 року у виконавчому провадженні № 50321336 про стягнення з боржника витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій;

- скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 14 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадженні: № 51803363.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Ткачова A.B. від 08 квітня 2016 року у виконавчому провадженні № 50321336 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 14 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51803363.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції виконавче провадження № 51803363 завершено згідно із постановою, а відтак, відсутній предмет спору.

Крім того апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги, що постанови державних виконавців щодо відкриття виконавчих проваджень № 50321336 та № 51803363 направлялись позивачу засобами поштового зв`язку, однак повертались у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що в свою чергу свідчить про вжиття відповідачем усіх передбачених Законом заходів щодо направлення таких постанов боржнику.

До Шостого апеляційного адміністративного суду 11 вересня 2020 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу зареєстрований за № 33438, відповідно до змісту якого позивачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги з підстав обґрунтованості та правомірності оскаржуваного рішення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29.02.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Ткачовим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50321336 з виконання виконавчого листа № 2/759/4467/14, виданого 17.04.2015 Святошинським районним судом міста Києва щодо стягнення на користь є ПАТ «ВТБ Банк» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В подальшому, а саме 08.04.2016 року вказаним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 213690,12 грн.

Крім того, 08.04.2016 року державним виконавцем Ткачовим А.В. винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

14.08.2016 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 213 690,12 грн., про що винесено постанову ВП № 51803363.

Вважаючи, що Постанови не відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 подала на розгляд судом відповідний позов.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» , Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ(у редакції, чинній на момент відкриття ВП) (надалі Закон №606), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таке ж саме трактування сутності виконавчого провадження міститься у ст.1 діючого Закону №1404.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинною на дату відкриття провадження, передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно частини другої статті 25 Закону № 606, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно частини 1 ст. 27 Закону № 606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 75 якого після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження та п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 згідно з яким виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про накладення штрафу є невиконання боржником рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29.02.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Ткачовим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50321336.

Матеріали справи свідчать про скерування на адресу позивача постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.02.2016, однак, докази отримання боржником вказаної постанови відсутні.

Більш того, апелянтом не заперечується, що постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику вручено не було, а всі поштові відправлення повернулись до органу виконавчої служби без вручення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

Крім того, безпідставними є посилання апелянта на відсутність порушеного права позивача спірними постановами в силу завершення вказаних виконавчих проваджень .

Як вбачається із наданих до матерів справи копій матеріалів виконавчих проваджень, постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби мста Києва ГУ територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук В.О. від 14.08.201 року закінчено виконавче провадження № 51803363 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст.. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із надходженням ухвали Святошинського районного суду м. Києва № 4-с/759/76/18 від 25.04.2018 року про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору № 50321336 від 08.04.2016 року .

Поряд із цим, судом встановлено, що за результатом касаційного оскарження вказаної ухвали Святошинського районного суду міста Києва, постановою Верховного Суду від 1.09.2019 року у справі № 759/11958/14-ц скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва № 4-с/759/76/18 від 25.04.2018 року, у зв`язку із порушенням судами попередньої інстанції предметної підсудності, закрито провадження у справі та роз`яснено позивачу про необхідність звернення за захистом свої права до адміністративного суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Керуючись ст.ст. 271, 287, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 330, 333 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування постанов залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 330, 333 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 14.09.2020 р.)