Справа № 240/11193/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/11193/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника позивача: Пунько Ірини Валеріївни

представника відповідача: Никончук Ніни Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черняхівського районного військового комісаріату в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказу і стягнень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2019 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Черняхівського районного військового комісаріату в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказу і стягнень, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Так, апелянт зазначає, що відповідачем не дотримано вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України в частині повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, які стали підставою для призначення службового розслідування, оскільки відповідачем фактично не було дотримано встановлену процедуру проведення службового розслідування, не забезпечено дотримання прав позивача, не здійснено повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин, які стали підставою для призначення розслідування, не зазначено про врахування чи неврахування цих обставин; не надано оцінку всім обставинам.

На переконання апелянта, стягнення які були накладені на підставі наказу № 108 від 12 липня 2019 року є протиправними у зв`язку з чим вважає, що наказ Черняхівського районного військового комісаріату в Житомирській області №108 від 12 липня 2019 року «Про результати службового розслідування» в частині звернення з клопотанням до обласного військового комісара (пункт 2 наказу) та в частині оголошення догани (пункт 3 наказу) підлягає скасуванню.

20 травня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

31 серпня 2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення вимога апеляційної скарги заперечувала, просила суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 11 червня 2019 року у добовому наряді Черняхівського РВК, ніс чергування майор ОСОБА_1 згідно з наказом військового комісара від 10 червня 2019 року №109 НР.

На підставі статті 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» 11 червня 2019 року та з метою здачі повідомлення про зміну облікових даних на військовозобов`язаних за травень 2019 року, повідомлень про державну реєстрацію смерті осіб, документи яких не здані за період з 2 до 31 травня 2019 року, повідомлення про реєстрацію, ліквідацію підприємств, установ та організацій на території Видиборської сільської ради за травень 2019 року до Черняхівського районного військового комісаріату прибула відповідальна особа, спеціаліст першої категорії ОСОБА_2 .

Проте, позивач відмовився пропускати ОСОБА_2 через відсутність у неї документів через що між ними виник конфлікт.

11 червня 2019 року ОСОБА_2 написала заяву на ім`я військового комісара Черняхівського РВК підполковника ОСОБА_3 щодо нестатутної поведінки майора ОСОБА_1 , у якій просила вжити заходів за її заявою.

Так, в заяві було зазначено, що майор ОСОБА_1 не пропустив її до відділення обліку РВК. Документи для передачі категорично відмовився прийняти, кричав, поводився неадекватно, розмовляв російською мовою, підозрював у сепаратизмі, принижуючи її честь та гідність.

За заявою ОСОБА_2 від 11 червня 2019 року №382 та на підставі статті 85 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», статті 1 розділу II наказу Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок проведення службового розслідування), військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 видано наказ від 14 червня 2019 року №81 «Про призначення проведення службового розслідування».

За наслідками проведеного службового розслідування, відповідачем 12 липня 2019 року було видано наказ №108 "Про результати проведення службового розслідування" згідно з яким про поведінку начальника відділення забезпечення майора ОСОБА_1 наказано клопотати перед обласним військовим комісаром щодо розгляду його на атестаційній комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та за порушення статей 49, 56, 298 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ начальнику відділу забезпечення майору ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.54).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідає ступеню проступку ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Черняхівський районний військовий комісаріат у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони та начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 6 травня 2014 року, №607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 23 постанови Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (далі - Постанова №921) у сільській місцевості, а також у містах і селищах, де відсутні районні (міські) військові комісаріати, персонально-первинний облік призовників і військовозобов`язаних, крім військовозобов`язаних СБУ, Служби зовнішньої розвідки, за місцем їх проживання ведеться виконавчими органами сільських, селищних та міських рад.

Статтею 24 Постанови №921 передбачено, що з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють:

взяття на військовий облік громадян, які прибули на нове місце проживання до адміністративно-територіальної одиниці, що обслуговується виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, тільки після їх взяття на військовий облік у районному (міському) військовому комісаріаті;

зняття з військового обліку громадян після їх вибуття в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) до нового місця проживання тільки після їх зняття з військового обліку в районному (міському) військовому комісаріаті;

виявлення призовників і військовозобов`язаних, які проживають на території, що обслуговується виконавчими органами сільської, селищної чи міської ради, і не перебувають в них на військовому обліку, взяття таких призовників і військовозобов`язаних на персонально-первинний облік та направлення до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік;

оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) військових комісаріатів і забезпечення їх своєчасного прибуття;

постійну взаємодію з відповідними районними (міськими) військовими комісаріатами та військовими частинами щодо строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних з обліковими даними районних (міських) військових комісаріатів, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних;

у п`ятиденний строк з дня подання відповідних документів внесення до карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних змін щодо їх сімейного стану, місця проживання, освіти, місця роботи і посади та надсилають щомісяця до 5 числа до районних (міських) військових комісаріатів повідомлення про зміну облікових даних;

звіряння не рідше одного разу на рік облікових даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з їх обліковими даними, що містяться в особових картках призовників і військовозобов`язаних підприємств, установ, організацій, в яких вони працюють (навчаються), що перебувають на території відповідальності сільських, селищних та міських рад, а також із будинковими книгами (даними реєстраційного обліку), іншими документами з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також з фактичним проживанням (перебуванням) призовників і військовозобов`язаних шляхом подвірного обходу;

звіряння даних карток первинного обліку призовників, які перебувають на військовому обліку в органах місцевого самоврядування, з обліковими даними районних (міських) військових комісаріатів (після приписки громадян до призовних дільниць і перед призовом їх на строкову військову службу, а також в інші строки, визначені районними (міськими) військовими комісаріатами);

складення і подання щороку до 1 грудня до районних (міських) військових комісаріатів «списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць;

приймання під розписку від призовників і військовозобов`язаних їх військово-облікових документів для подання до районних (міських) військових комісаріатів для звіряння з картками первинного обліку та оформлення бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час;

постійний контроль за виконанням громадянами, посадовими особами підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів, встановлених правил військового обліку та проведення відповідної роз`яснювальної роботи. Звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилаються до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) військових комісаріатів;

інформування районних (міських) військових комісаріатів про всіх громадян, посадових осіб підприємств, установ та організацій та власників будинків, які порушують правила військового обліку, для притягнення винних до відповідальності згідно із законом;

повідомлення щомісяця до 5 числа районних (міських) військових комісаріатів про реєстрацію, ліквідацію підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів;

ведення та зберігання журналу обліку результатів перевірок стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних та звіряння облікових даних з даними районних (міських) військових комісаріатів). Журнал ведеться до повного закінчення, після чого зберігається згідно із встановленим порядком протягом семи років.

З матеріалів справи встановлено, що 11 червня 2019 року у добовому наряді Черняхівського РВК, ніс чергування майор ОСОБА_1 згідно з наказом військового комісара від 10 червня 2019 року №109 НР.

На підставі статті 24 Постанови №921 11 червня 2019 року та з метою здачі повідомлення про зміну облікових даних на військовозобов`язаних за травень 2019 року, повідомлень про державну реєстрацію смерті осіб, документи яких не здані за період з 2 до 31 травня 2019 року, повідомлення про реєстрацію, ліквідацію підприємств, установ та організацій на території Видиборської сільської ради за травень 2019 року до Черняхівського районного військового комісаріату прибула відповідальна особа, спеціаліст першої категорії ОСОБА_2 .

Проте, позивач відмовився пропускати ОСОБА_2 через відсутність у неї документів через що між ними виник конфлікт.

11 червня 2019 року ОСОБА_2 написала заяву на ім`я військового комісара Черняхівського РВК підполковника ОСОБА_3 щодо нестатутної поведінки майора ОСОБА_1 , у якій просила вжити заходів за її заявою.

Так, в заяві було зазначено, що майор ОСОБА_1 не пропустив її до відділення обліку РВК. Документи для передачі категорично відмовився прийняти, кричав, поводився неадекватно, розмовляв російською мовою, підозрював у сепаратизмі, принижуючи її честь та гідність.

За заявою ОСОБА_2 від 11 червня 2019 року №382 та на підставі статті 85 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», статті 1 розділу II наказу Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок проведення службового розслідування), військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 видано наказ від 14 червня 2019 року №81 «Про призначення проведення службового розслідування».

Відповідно до пункту 3 Розділу II Порядку проведення службового розслідування, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пунктів 8-9 Розділу III Порядку проведення службового розслідування, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до вимог пункту 1 Розділу ІV Порядку проведення службового розслідування, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно того, що відповідачем не було дотримано вимоги Дисциплінарного статуту ЗС України, зокрема не повідомлено позивача про підстави проведення службового розслідування, про його призначення та проведення; не ознайомлено про права та обов`язки під час проведення службового розслідування; не ознайомлено з висновками службового розслідування; не ознайомлено із наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності під підпис або акт про відмову у підписанні, про ознайомлення з наказом про звільнення, суд зазначає наступне.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що його не було повідомлено про призначення та проведення службового розслідування, оскільки в матеріалах справи міститься акт від 14 червня 2019 року про відмову від ознайомлення із наказом «Про призначення проведення службового розслідування» (а.с.46).

Відповідно до вимог пункту 3 Розділу ІV Порядку проведення службового розслідування, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 5 липня 2019 року та 12 липня 2019 року заступником військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_4 майору ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення для матеріалів службового розслідування.

Проте, від надання пояснень для матеріалів службового розслідування майор ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків про, що було складено відповідний акт (а.с.48-49), що також свідчить про обізнаність позивача щодо проведення відносно нього службового розслідування.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами проведення службового розслідування відповідачем було складено акт від 12 липня 2019 року згідно з яким встановлено, що 11.06.2019 о 10-35 з метою передачі документів з військового обліку за Видиборську сільську раду до РВК прибула відповідальна особа спеціаліст першої категорії громадянка ОСОБА_2 , в цей час майор ОСОБА_1 ніс чергування в добовому наряді по РВК.

Однак, позивач відмовився пропустити у відділення військового обліку ОСОБА_2 , грубо відповідав на її звернення, кричав та неадекватно поводився. Даний факт поведінки підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Причинами та умовами, які сприяли порушенню є слабкі знання статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ, особиста недисциплінованість та неввічливість майора ОСОБА_1 . Порушення статуту ВС ЗСУ майором ОСОБА_1 носить системний характер за 2019 рік майор ОСОБА_1 двічі притягався до дисциплінарної відповідальності: наказом №7 від 11.01.2019 оголошено догану, наказом №24 від 04.02.2019 оголошено сувору догану (а.с. 50-52).

На підставі акта службового розслідування зроблено висновок про порушення майором ОСОБА_1 статей 49, 56, 298 Статуту ВС ЗСУ, статті 1-4 Дисциплінароного статуту ЗСУ. Рекомендовано розглянути поведінку майора ОСОБА_1 на атестаційній комісії Житомирського обласного військового комісаріату та рекомендовано притягнути майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (а.с.52).

12 липня 2019 року видано наказ №108 "Про результати проведення службового розслідування" згідно з яким про поведінку начальника відділення забезпечення майора ОСОБА_1 наказано клопотати перед обласним військовим комісаром щодо розгляду його на атестаційній комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 та за порушення статей 49, 56, 298 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ начальнику відділу забезпечення майору ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.54).

Суд апеляційної інстанції констатує той факт, що в матеріалах справи міститься акт, який був складений в присутності свідків, про те, що 15 липня 2019 року позивач від підпису про ознайомлення з оскаржуваним наказом відмовився (а.с.68-69), що також свідчить про помилковість доводів апеляційної скарги щодо не ознайомлення позивача та відсутності акту про відмову в ознайомленні останнього з наказом від 12 липня 2019 року №108 "Про результати проведення службового розслідування".

Даючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що ОСОБА_2 , яка була допитана судом першої інстанції в якості свідка зазначила, що перебувала без документів, що свідчить про те, що позивач не міг її пропустити, оскільки особисто її не знав, а тому в його діях відсутній проступок, судова колегія вказує на слідуюче.

Так, статтею 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Згідно зі статтею 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха.

Відповідно до абзацу дев`ятого статті 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України черговий частини зобов`язаний постійно знати місце перебування командира військової частини, негайно доповідати йому про всі надзвичайні події у військовій частині, про самовільно відсутніх військовослужбовців строкової військової служби і вжиті заходи щодо їх розшуку.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, під час спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_2 у відділенні військового обліку позивач перебуваючи у добовому наряді Черняхівського РВК кричав, звинувачував її у сепаратизмі чим принизив її честь і гідність та відмовився передати у відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів звіти, які вона того дня принесла.

Вказані обставини підтверджені також свідками, які були допитані в суді першої інстанції, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поведінка майора ОСОБА_1 не відповідає положенням статей 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Більше того, відповідно до абзацу дев`ятого статті 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України черговий частини зобов`язаний постійно знати місце перебування командира військової частини, негайно доповідати йому про всі надзвичайні події у військовій частині, про самовільно відсутніх військовослужбовців строкової військової служби і вжиті заходи щодо їх розшуку.

Однак, в порушення вимог наведеної норми майор ОСОБА_1 не доповів своєму командиру (військовому комісару) про те, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшла невідома особа, яка не має при собі документів на підтвердження особи, однак представляється відповідальною особою Видиборської сільської ради за військовий облік та просить передати звітність до відділу обліку.

Натомість спричинив конфлікт з відвідувачем РВК, що призвело до порушення статей 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Окрім того, на підставі статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Майор ОСОБА_1 доповідь військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо випадку із ОСОБА_2 від 11 червня 2019 року не доповів.

Відповідно до журналу прийняття та здавання чергування по Черняхівському РВК від 12 червня 2019 року є запис чергових, що майор ОСОБА_1 здав, а капітан ОСОБА_4 прийняв чергування. В рапорті майора ОСОБА_1 вказано: «доповідаю, що під час мого чергування надзвичайних подій не трапилося...». Військовим комісаром Черняхівського РВК зміну дозволено (а.с.93).

Вказане свідчить про порушення позивачем вимог ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Також, в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що не називав ОСОБА_2 "сепаратисткою", а лише припускав, що остання може бути "сепаратисткою", при цьому вказує, що дане слово не було сказано в контексті образи.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи, а саме, з якою метою було застосовано вказане словосполучення, оскільки зазначене свідчить про недисциплінованість та неввічливість майора ОСОБА_1 , що жодним чином не звільняє від дотримання позивачем Дисциплінарного статуту.

Позивач також посилався на те, що повинен був перевірити документи відвідувача та не мав права пускати відвідувача без документів, колегія суддів погоджується із такими твердженнями позивача, в той же час зауважує, що така перевірка не повинна порушувати Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема статті 49, 56 та 298.

Також, апелянт як на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином докази, а саме надані ОСОБА_2 покази в Черняхівському відділі поліції, в яких остання зазначила, що позивач їй не знайомий і конфлікту між ними не було.

Так, колегія суддів зазначає, що у Черняхівському відділенні поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області перебували на розгляді матеріали за зверненням ОСОБА_1 щодо неправомірних дій секретаря Видиборської сільської ради (а.с. 124).

Апелянт вказує на те, що пояснення ОСОБА_2 у поліції не відповідають поясненням у судовому засіданні, а саме: щодо того, що він на неї кричав та обзивав сепаратисткою.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно письмових пояснень, записаних зі слів ОСОБА_2 у поліції 27 липня 2019 року, остання пояснює виключно свою поведінку, а не поведінку позивача та вказує, що словесної перепалки або будь яких інших проявів агресії у неї до невідомого чоловіка у військовій формі не було (а.с. 125).

Тобто, у поясненнях ОСОБА_2 дає оцінку своїй поведінці та не повідомляє про поведінку чергового РВК, якого вона називає невідомим чоловіком у військовій формі, констатуючи лише, що черговий її не пропустив та документи не прийняв. Тому вона змушена була телефонувати ОСОБА_9 , щоб передати документи.

Про поведінку майора ОСОБА_1 ОСОБА_2 також повідомила у своїй заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44), за якою було призначено службове розслідування, та у судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи апелянта не спростовують факту правомірності оскаржуваного наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №108 від 12 липня 2019 року, а наявні у матеріалах справи належні та допустимі докази свідчать про обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Натомість, матеріалами справи доведено, що відповідач діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 14 вересня 2020 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.