Справа № 540/1149/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1149/20

Категорія: 112010200

Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С. В.

Час і місце ухвалення: м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не витребування пенсійної справи та не поновлення виплати пенсії за вислугу років як військовослужбовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області витребувати пенсійну справу з місця зберігання, перерахувати розміри пенсії відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою КМУ №45 від 13.02.2008 року за всіма підставами для перерахунку та поновити виплату пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю, ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 року, з врахуванням компенсації втрати частини доходів, з проведенням всіх індексацій, як не працюючому пенсіонеру та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок відкритий в ПАТ КБ Приватбанк;

- встановити контроль виконання судового рішення;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року закрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснено позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 540/166/19 відповідачем прийнято рішення, яке стало підставою звернення до суду з даним позовом. Зазначає, що позови не є тотожними. Так при першому зверненні позивач оскаржував бездіяльність відповідача, що викладена у листах № 361/М-99-1 від 23.11.2017 року та № 414/М-99-1 від 15.06.2018 року. При другому зверненні позивач оскаржує бездіяльність відповідача, що викладена у листі № 2100-0318-8/4155 від 18.02.2020 року.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що представник позивача звертався до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не витребування пенсійної справи та не поновлення виплати пенсії за вислугу років як військовослужбовцю ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області витребувати пенсійну справу з місця зберігання, перерахувати розміри пенсії відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45, за всіма підставами для перерахунку та поновити виплату пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 р., з врахуванням компенсації втрати частини доходів, з проведенням всіх індексацій, як не працюючому пенсіонеру та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк"; встановити контроль виконання судового рішення (справа №540/166/19).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19, яке набрало законної сили 11.12.2019р., частково задоволено вказаний вище позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та ухвалено: зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за вислугу років від 24.02.2017р. та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV; в решті позовних вимог відмовити; стягнути з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 352,40 грн.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19 станом на день звернення до суду з даним позовом набрало законної сили.

Листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 18.02.2020р.позивача повідомлено, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. у справі №540/166/19, відповідач повторно розглянув заяву про поновлення з 07.10.2009р. позивачу пенсії за вислугу років як військовослужбовцю. Згідно п. 4 Порядку, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007р. №3-1, заява про поновлення раніше призначеної пенсії подається пенсіонером, або його законним представником, водночас згідно з наданими копіями документів представник позивача є його довіреною особою, а не законним представником. При цьому, вказано на відсутність пенсійної справи позивача у ГУ ПФУ в Херсонській області. Відтак, позивачу відмовлено у поновлені пенсійних виплат.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Закриваючи провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1ст. 238 КАС України , суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду про той самий предмет і з тих самих підстав, а обраний позивачем спосіб захисту по суті є способом виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19, що набрало законної сили. При цьому зробив висновок про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (у порядку ст.383 КАС України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали суду від 23.07. 2020 року, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі прийшов до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення в адміністративній справі №540/166/19.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Слід зазначити, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.

З аналізу викладено вбачається, що при вирішенні судом питання про закриття провадження у справі з підстав наявності таких, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі, необхідним є встановлення обставин ухвалення таких рішень.

Як вбачається із змісту рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19 підставою звернення до суду стала відмова відповідача в поновленні пенсії позивачу викладена в листах, які розглянуті в порядку ЗУ «Про звернення громадян» за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.02.2017 року.

Зі змісту адміністративного позову в даній адміністративній справі вбачається, що його подано з підстав прийняття 18.02.2020 року рішення про відмову в поновленні виплати пенсії, за результатом повторного розгляду заяви позивача від 24.02.2017 року на виконання вищезазначеного рішення суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що підстави для відмови у поновленні пенсії позивачу у обидвох випадках є одні й ті ж самі, необхідність позивачу особистої подачі заяви, відсутність пенсійної справи та ін.., яким надано оцінку Херсонським окружним адміністративним судом у справі №540/166/19 та які не враховано відповідачем при прийнятті рішення про відмову на виконання вищезазначеного рішення.

Отже, в даному випадку має місце не належне невиконанням відповідачем рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19, що набрало законної сили.

Доводи апелянта, що позови не є тотожними являються безпідставними, оскільки спір у даній справі є тотожним спору у справі №540/166/19, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що убачається з письмових доказів, доданих до позову. Обраний позивачем спосіб захисту - подання позову про визнання дій (бездіяльності) протиправною та зобов`язати перерахувати та поновити пенсійні виплати з 07.10.2009р., по суті є способом виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.03.2019р. у справі №540/166/19, що набрало законної сили.

Так, колегія суддів зазначає, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

В свою чергу колегія судів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на положення ч. 1 ст. 383 КАС України, якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в даному випадку в рамках адміністративної справи №540/166/19, а не окремого позову, фактично предметом якого є спонукання відповідача до належного виконання судового рішення у справі №540/166/19.

Колегія суддів зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, в даній справі, що розглядається новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а тому позивач повинен звернутись до суду в рамках адміністративної справи №540/166/19 з заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що у разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (передбаченого ст. 383 КАС України) - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року по справі №522/10140/17, від 29 липня 2020 року по справі №580/1264/19.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року по справі № 161/3914/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно закриття провадження у даній справі.

Крім того, зазначаю, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 15 вересня 2020 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова