Справа № 620/1787/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/1787/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди та недоотриманої допомоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 21.05.2020 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівської міської ради (далі - Чернігівська міськрада), у якому просить:

- визнати дії посадових осіб відповідача щодо розгляду її заяв від 14.01.2020 і повторної від 06.02.2020 та від 13.04.2020 протиправними відповідно до статті 40 Конституції України та статей 19, 20 Закону України ''Про звернення громадян'';

- стягнути з відповідача на її користь 7500,00 грн. моральної шкоди;

- стягнути з відповідача на її користь 3060,00 грн. в рахунок недоотриманої допомоги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що надіслані відповідачу звернення не були розглянуті Чернігівською міськрадою у порядку та строки, визначені Законом України ''Про звернення громадян'', що є порушенням її прав. Також у зв`язку із неправомірними діями відповідача, їй завдано збитків на суму 3060,00 грн. (60,00 грн. виділеної матеріальної допомоги та 3000,00 грн. допомоги по встановленню лічильників води за фактичною адресою проживання).

Крім того, враховуючи, що протиправними діями посадових осіб Чернігівської міськради її моральному здоров`ю спричинено значеної шкоди, користуючись принципами розумності та справедливості просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 7500,00 грн.

Ухвалою судді від 15.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позову.

Від відповідача в установлений судом строк надійшов відзив на позов, у якому він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимог та зазначив, що діловодство за зверненнями громадян ведеться відділом звернень громадян Чернігівської міськради. Однак, звернення позивача від 14.01.2020 вказаним відділом не отримувалось, у зв`язку із чим не розглядалось. Фактично звернення ОСОБА_1 від 14.01.2020 було отримано лише 11.03.2020 разом із листом-претензією, після чого зареєстроване у встановленому порядку та розглянуте уповноваженим органом (КП «Чернігівводоканал»).

Звернення від 06.02.2020 та від 13.04.2020 надіслані позивачем на службову електронну адресу юридичного відділу, яка передбачена для обміну управлінською інформацією та не має відношення до розгляду звернень громадян.

Щодо матеріальної допомоги зазначив, що її розмір залежить від рівня забезпеченості сім`ї та надзвичайних обставин, які склались у заявника, і встановлюється від 50,00 грн. до 1000,00 грн., крім депутатського фонду.

Враховуючи наведене, вважає, що ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння їй страждань з боку Чернігівської міськради, у зв`язку із чим просить відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість наведених Чернігівською міськрадою у відзиві доводів.

Від відповідача надійшли заперечення, у яких представник Чернігівської міськради підтримав свою правову позицію, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені частково, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2020 на електронну адресу Відділу звернень громадян Чернігівської міськради () ОСОБА_1 було направлено звернення, у якому позивач просила повідомити про стан розгляду її заяви про надання матеріальної допомоги, поданої у 2019 році. Також позивач просила повідомити порядок отримання допомоги (гарантованої чинним законодавством людям похилого віку та інвалідам) в установленні лічильників води за фактичною адресою проживання (а.с. 9).

Не отримавши відповідь на вказане звернення, листом від 06.02.2020, направленим на електронну адресу Юридичного відділу Чернігівської міськради (), позивач просила сприяти отриманню запитуваної інформації. До вказаного листа позивачем було прикріплено звернення від 14.01.2020 (а.с. 7).

Також 13.04.2020 на електронну адресу Юридичного відділу Чернігівської міськради () ОСОБА_1 було направлено запит, у якому позивач просила фахово роз`яснити чи є відповідним до затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 зразка акт КП «Новозаводське» від 30.12.2016, доданий до звернення.

Не отримавши в установлені строки відповідь на вказані запити, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом.

Також Чернігівською міськрадою ОСОБА_1 було призначено матеріальну допомогу у 2019 році в сумі 300,00 грн., однак згідно виписки по картковому рахунку, фактично позивачем отримано 240,00 грн., у зв`язку із списанням банком 60,00 грн. за обслуговування неактивного карткового рахунку (а.с. 8).

Крім того, посилаючись на положення статті 40 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання від відповідача допомоги по встановленню лічильників води за фактичною адресою проживання з оголошеною КП «Чернігівводоканал» вартістю 3000,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР).

Суд звертає увагу, що відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону №393/96-ВР, тому він є спеціальним у цій сфері.

Згідно із статтею 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із … заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

В силу вимог статті 3 Закону №393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР установлені вимоги до звернень громадян, а саме:

- звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань;

- письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення);

- у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частиною першою статті 7 Закону №393/96-ВР установлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (стаття 20 Закону №393/96-ВР).

Таким чином, органи, до яких направлено звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому, звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішенням Чернігівської міськради від 30.11.2016 №13/VII-15 (а.с. 48-51) затверджено Положення про відділ звернень громадян Чернігівської міськради, підпунктом 2.1.1 якого на вказаний відділ покладено функції із забезпечення практичної реалізації у місті єдиної державної політики у частині забезпечення конституційного права громадян, а також представників зареєстрованих громадських організацій і політичних партій, релігійних професій, що діють в місті, направлення індивідуальних, колективних, письмових чи електронних звернень або особистих звернень до органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.

Тобто, на відділ звернень громадян Чернігівської міськради покладено обов`язок розгляду пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг, які надходять відповідно до Закону №393/96-ВР. Відповідно до офіційно відображеної на сайті Чернігівської міськради інформації, електронною адресою вказаного відділу є (https://chernigiv-rada.gov.ua/contacts/).

Порядок проходження, обробки, створення, відправлення електронних документів, у тому числі на які поширюється чинність Закону України «Про звернення громадян», визначає Інструкція з діловодства у Чернігівській міській раді (а.с. 44-47), затверджена розпорядженням від 28.12.2018 №344-р.

Відповідно до пункту 338 Інструкції, обробка запитів на публічну інформацію та звернень громадян у системі електронного документообігу здійснюється шляхом виготовлення електронної версії запиту та її обробки у системі з використанням ЕЦП посадових осіб, які забезпечують розгляд та виконання цих документів.

Після відпрацювання запитів на публічну інформацію та звернень громадян головні виконавці здійснюють друк відповідей, засвідчених ЕЦП, із системи, та надсилають заявникам доступними їм засобами зв`язку (пункт 339 Інструкції).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.01.2020 о 14:18 год. ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу відділу звернень громадян Чернігівської міськради () було направлено звернення, у якому позивач просила повідомити про стан розгляду її заяви про надання матеріальної допомоги, поданої у 2019 році та про порядок отримання допомоги (гарантованої чинним законодавством людям похилого віку та інвалідам) в установленні лічильників води за фактичною адресою проживання (а.с. 9).

Зі змісту вказаного звернення судом встановлено, що його зміст та форма відповідали вимогам, встановленим Законом №393/96-ВР, а тому воно мало бути розглянуте відповідачем у законодавчо визначені строки.

У відзиві на позов, Чернігівська міськрада зазначає, що звернення позивача від 14.01.2020 відділом звернень громадян протягом вказаної дати не отримувалось, на підтвердження чого надано лист від 04.08.2020 №483/2020/1-09 (а.с. 72-73), у зв`язку із чим не розглядалось. Фактично звернення ОСОБА_1 від 14.01.2020 було отримано лише 11.03.2020 разом з із листом-претензією, після чого зареєстроване у встановленому порядку та розглянуте уповноваженим органом (КП «Чернігівводоканал»).

Разом з тим, аналізуючи зміст запиту позивача від 14.01.2020 та лист-відповідь на нього КП «Чернігівводоканал» від 20.03.2020 №3523/3-01.8/2020/вих/П-2701-1-09 (а.с. 71), суд звертає увагу, що позивач просила повідомити порядок отримання допомоги в установленні лічильників води за фактичною адресою проживання. Однак, ОСОБА_1 роз`яснено порядок встановлення приладів обліку відповідно до місця державної реєстрації її проживання. Тобто, надана відповідь фактично не відповідає змісту запитуваної інформації.

Суд звертає увагу, що надання органом, якому адресоване звернення, відповіді на питання, що не були у ньому зазначені, або відповіді, що не містить викладу обставин, про якій йдеться у поданому зверненні, не дає підстав для висновку, що відповідне звернення є вирішеним.

За наведених обставин, суд вважає, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність Чернігівської міськради щодо не розгляду звернення позивача від 14.01.2020 належним чином і у встановлені законодавством строки, із наданням повної та обґрунтованої відповіді на всі поставлені ОСОБА_1 питання.

Щодо запитів позивача від 06.02.2020 та від 13.04.2020, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача у поданих документах, вказані запити були направлені ОСОБА_1 на електронну адресу юридичного відділу Чернігівської міськради (), отримані вказаним відділом, однак не розглянуті оскільки зазначена поштова скринька не має відношення до розгляду звернень громадян, а є службовою та передбачена для обміну управлінською інформацією.

Разом з тим, з такою позицією відповідача суд не погоджується, оскільки частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР чітко визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

За наведених обставин, у відповідності до вимог Закону №393/96-ВР, юридичний відділ Чернігівської міськради, як виконавчий орган ради, отримавши на свою офіційну електронну адресу звернення ОСОБА_1 від 06.02.2020 та від 13.04.2020, мав їх перенаправити за відповідністю для розгляду іншому виконавчому органу - відділу звернень громадян. Проте, юридичним відділом вказаний обов`язок було не виконано, чим допущено протиправну бездіяльність.

Посилання представника відповідача на те, що є службовою електронною адресою юридичного відділу, передбаченою для обміну управлінською інформацією, суд вважає необґрунтованими, так як відповідно до визначення, наведеного у Інструкції, службова електронна пошта - електронна пошта (поштова скринька) працівника Чернігівської міської ради …. (підпункт 29 пункту 6). У свою чергу вищевказана електронна пошта є поштою юридичного відділу, а не окремого його працівника.

Відповідно до статті 28 Закону №393/96-ВР контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють … міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що Чернігівською міськрадою було допущено бездіяльність щодо не розгляду звернень позивача від 06.02.2020 та від 13.04.2020 належним чином, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача розглянути вищевказані звернення ОСОБА_1 із подальшим повідомленням її щодо всіх викладених питань.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 3060,00 грн. недоотриманої допомоги, суд зазначає таке.

Як вбачається зі змісту позову, вказана вище сума складається із: 60,00 грн. недоотриманої матеріальної допомоги та 3000,00 грн. вартості лічильників води, які не були встановлені їй за фактичною адресою проживання відповідно до Програми встановлення засобів обліку гарячого та холодного водопостачання мешканцям міста Чернігів на 2017 - 2020 роки.

Щодо коштів в розмірі 60,00 грн.

Рішенням Чернігівської міськради від 29.11.2018 за №36/VII-17 затверджено Програму надання одноразової матеріальної допомоги мешканцям міста Чернігова на 2019-2023 роки (https://chernigiv-rada.gov.ua/miski-programy/id-35720/), якою установлено, що вона надає можливість отримати одноразову матеріальну допомогу мешканцям, які зареєстровані та постійно проживають у м. Чернігові, у тому числі для вирішення власних соціальних потреб малозабезпеченим верствам населення міста Чернігова, особам з інвалідністю, непрацездатним громадянам, багатодітним і неповним сім`ям, громадянам похилого віку, ветеранам війни та праці, внутрішньо переміщеним особам, які потрапили у скрутне матеріальне становище, у зв`язку зі складними життєвими обставинами, що виникли внаслідок тяжкого захворювання: на лікування, протезування, придбання імплантатів, проведення оперативних втручання; надзвичайної події або ситуації (пожежа, стихійне лихо, підтоплення тощо); особам, які постраждали від надзвичайної події або ситуації (пожежа, стихійне лихо, підтоплення тощо).

Механізм надання одноразової матеріальної допомоги мешканцям міста Чернігова визначено Положенням про надання одноразової матеріальної допомоги мешканцям міста Чернігова, затвердженим рішенням міської ради від 05.03.2013 (30 сесія 6 скликання) зі змінами і доповненнями (51 сесія 6 скликання, №25/VII-11) (https://chernigiv-rada.gov.ua/rishennya-sesii/sid-16/id-5700/) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1.2 Положення, одноразова матеріальна допомога мешканцям міста, які потрапили в скрутні життєві обставини, надається при наявності відповідного фінансового ресурсу та відповідних бюджетних призначень.

Підставою для розгляду питання щодо надання одноразової матеріальної допомоги є заява громадянина про надання йому (членам його сім`ї) грошової допомоги у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, яке зумовлено надзвичайними обставинами, що виникли (пожежа, тяжке захворювання, оперативне лікування та інше), на ім`я міського голови (пункт 1.5 Положення).

Пунктом 1.8 Положення установлено, що матеріальна допомога надається заявнику не частіше одного разу на рік. У виключних випадках (надзвичайна подія, тяжке захворювання) матеріальна допомога може бути надана повторно, сукупний розмір якої не може бути більшим, ніж максимальний.

Виконавчий комітет міської ради визначає суму матеріальної допомоги персонально кожному мешканцю або відмовляє у її наданні та приймає рішення (пункт 2.10 Положення).

Відповідно до пункту 3.1 Положення після прийняття рішення виконавчим комітетом міської ради кожний мешканець, який включений до цього рішення, письмово інформується фінансовим управлінням міської ради про суму і дату отримання матеріальної допомоги.

Пунктом 1.7 Положення установлено, що розмір одноразової матеріальної допомоги залежить від рівня забезпеченості сім`ї та надзвичайних обставин, які склалися у заявника (його сім`ї) і встановлюється від 50 грн. до 1000 грн., крім депутатського фонду.

Як вбачається із наданих відповідачем доказів, листом фінансового управління Чернігівської міськради від 27.08.2019 за №вих/П-6202-1-09 (а.с. 69), ОСОБА_1 повідомлено про виділення їй матеріальної допомоги рішенням виконавчого комітету від 14.08.2019 №320. Також позивачу роз`яснено, що матеріальна допомога буде зарахована на муніципальну карту, яку можна отримати у відділенні АТ «Ощадбанк» №10024/064.

Відповідно до виписки з банку, 28.08.2019 на картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 300,00 грн., однак до виплати позивач отримала 240,00 грн., у зв`язку із утриманням банком 60,00 грн. за обслуговування неактивного карткового рахунку (а.с. 8).

У поданому позові ОСОБА_1 зазначає, що через упущення працівників Чернігівської міськради, вона отримала виділену допомогу лише через 7 місяців у сумі меншій, ніж було виділено, у зв`язку із чим просить стягнути з відповідача 60,00 грн. недоотриманих коштів.

Однак, із такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки зі змісту листа фінансового управління Чернігівської міськради від 27.08.2019 за №вих/П-6202-1-09 вбачається, що він був направлений на адресу позивача, яка відповідає адресі її фактичного проживання, вказаній у позові. Таким чином, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена як про отримання виділеної допомоги так і про способи її отримання. За наведених обставин, відповідач не може нести відповідальність за невчасне отримання позивачем кореспонденції, а відтак відсутні підстави для стягнення з Чернігівської міськради коштів в сумі 60,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 3000,00 грн. суд вважає, що у задоволенні вказаної вимоги також слід відмовити, оскільки як вбачається зі змісту позову, вказана сума визначена ОСОБА_1 відповідно вартості лічильників води, оголошеної КП «Чернігівводоканал», які не встановлені за адресою її фактичного проживання.

При цьому, на підтвердження своє позиції позивач посилається на положення статті 40 Закону України від 16.12.1993 №3721-ХІІ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», якою передбачено, що місцеві ради, місцеві державні адміністрації, підприємства, установи і організації незалежно від форм власності та господарювання допомагають одиноким громадянам похилого віку в ремонті жилих приміщень і санітарно-технічного обладнання.

Тобто, вказаним Законом передбачено допомогу міськими радами певним категоріям населення у ремонті жилих приміщень і санітарно-технічного обладнання, у той час як позивач просить компенсувати їй вартість невстановлених лічильників води. Суд звертає увагу, що поняття «ремонт» та «встановлення» є різними за змістом, а тому посилання ОСОБА_1 на статтю 40 вказаного Закону є необґрунтованим.

Крім того, позивач зазначає, що вартість лічильників визначена КП «Чернігівводоканал» на рівні 3000,00 грн., однак на підтвердження наведеного не надано жодних належних і допустимих доказів.

У свою чергу, відповідно до підпункту 22 пункту 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», з метою матеріальної підтримки мешканців міста Чернігова, які отримують субсидії на сплату вартості отриманих комунальних послуг, рішенням Чернігівської міської ради від 28.02.2017 №16/VII-8 затверджено Програму встановлення засобів обліку гарячого та холодного водопостачання мешканцям міста Чернігова на 2017-2020 роки (а.с. 58-65).

Відповідно до розділу 4 вказаної Програми, гранична вартість робіт з встановлення одного приладу обліку визначена в Калькуляції граничної вартості робіт на встановлення одного приладу обліку води Ш15мм з опломбуванням (див. Додаток №7) та складає 840,75 грн. з ПДВ.

Щодо стягнення із Чернігівської міськради моральної шкоди в сумі 7500,00 грн., суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, положеннями статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Водночас у позові ОСОБА_1 не зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена.

Також позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту завдання їй відповідачем моральної шкоди. При цьому, сам лише факт невчасного розгляду відповідачем її звернень не може слугувати виключною підставою для стягнення моральних збитків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у частині відшкодування моральних збитків та відсутність правових підстав щодо їх задоволення.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди та недоотриманої допомоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.01.2020 належним чином із наданням повної та обґрунтованої відповіді на всі поставлені питання.

Зобов`язати Чернігівську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.01.2020 та надати повну і обґрунтовану відповідь на всі поставлені у ньому питання.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду звернень ОСОБА_1 від 06.02.2020 та від 13.04.2020.

Зобов`язати Чернігівську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.02.2020 та від 13.04.2020 та надати повну і обґрунтовану відповідь у строки, встановлені Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , національний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області, вул. Самострова, 11, к. 5, м. Чернігів, 14005).

Відповідач: Чернігівська міська рада (, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна