Справа № 240/3353/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЙЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 240/3353/20 Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
УХВАЛА

11 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглядаючи в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної судової адміністрації на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду, третя особа: Державна судова адміністрація про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського окружного адміністративного суду (адреса місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, ідентифікаційний код юридичної особи в ) щодо ненарахування та невиплати судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) суддівської винагороди у розмірі, встановленому первинною редакцією статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розміру посадового окладу судді у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, обрахованого на підставі мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 8 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про державний бюджет України на 2017 рік» на рівні 3200 грн за період з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року та статтею 8 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-УІІІ «Про державний бюджет України на 2018 рік» на рівні 3723 грн за період з січня 2018 року до 4 грудня 2018 року;

- зобов`язати Житомирський окружний адміністративний суд (адрес, місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23 ідентифікаційний код юридичної особи в ) нарахувати та виплатити судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) суддівську винагороду у розмірі встановленому первинною редакцією статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розміру посадового окладу судді у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, обрахованого на підставі мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 8 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про державний бюджет України на 2017 рік» на рівні 3200 грн за період з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року та статтею 8 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» на рівні 3723 грн за період з 1 січня 2018 року до 4 грудня 2018 року, за вирахуванням вже виплачених коштів за період з 1 січня 2017 року до 4 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначала, що 04.12.2018 року Конституційний суд України прийняв рішення № 11-р/2018, яким, серед іншого, визнано таким, що не відповідає Конституції України положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIІІ та встановлено, що відповідне положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, на думку Позивачки, Закон України від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" суперечить положенням ч. 6 статті 48 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" та застосуванню для визначення розрахункової величини заробітної плати не підлягає.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Житомирського окружного адміністративного суду щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, обчисленої на підставі первинної редакції Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з розміру посадового окладу судді у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, обрахованого на підставі мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про державний бюджет України на 2017 рік» за період із 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року та Законом України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» за період з 1 січня 2018 року по 04 грудня 2018 року.

Зобов`язано Житомирський окружний адміністративний суд (ідентифікаційний , місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму недоотриманої суддівської винагороди з 01 січня 2017 року по 04 грудня 2018 року, виходячи з розміру посадового окладу судді у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, обрахованого на підставі мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про державний бюджет України на 2017 рік» за період із 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року та Законом України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» за період з 1 січня 2018 року по 04 грудня 2018 року.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Державна судова адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) з 30 липня 2020 року, відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що провадження у справі необхідно зупинити з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду 16 серпня 2019 року відкрито провадження у зразковій справі № 200/9195/19-а за адміністративним позовом судді до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії. Суть спору в цій справі полягає в тому, що позивач є діючим суддею місцевого суду. Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Як наслідок, на думку Позивача, це положення Закону підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року 15 мінімальних заробітних плат". Отже, Позивач вважає, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України кожен суддя, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, починаючи з 4 грудня 2018 року мав право на отримання суддівської винагороди на основі посадового окладу в розмірі 15 мінімальних заробітних плат. Тоді як Відповідач, всупереч приписів статті 19 Конституції України та діючого законодавства, зокрема Закону України "Про судоустрій і статус суддів", нараховує суддівську винагороду на підставі розміру прожиткового мінімуму. Відтак позивач просить суд визнати протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування й виплати судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за період з 04.12.2018 року до 30.06.2019 року суддівської винагороди із застосуванням розміру посадового окладу 15 прожиткових мінімумів та зобов`язання відповідача провести нарахування й виплату суддівської винагороди судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на підставі рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018 на основі 15 мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Верховного Суду від 11 березня 2020 року у зразковій справі № 200/9195/19-а (адміністративне провадження № Пз/9901/17/19) відмовлено в задоволенні адміністративного позову судді до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії.

Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

- відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень (обласне територіальне управління Державної судової адміністрації України);

- спір стосується виплати суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді суддівської винагороди відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII із застосуванням прожиткового мінімуму як розрахункової величини, замість застосування для розрахунку мінімальної заробітної плати, після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018;

- позовні вимоги полягають у визнанні протиправними дій відповідача щодо нарахування й виплати суддівської винагороди із застосуванням розміру посадового окладу 15 прожиткових мінімумів та зобов`язання відповідача здійснити нарахування й виплату такої винагороди на основі розрахункової величини 15 мінімальних заробітних плат, починаючи з 4 грудня 2018 року.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи та враховуючи суть позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що вона відповідає ознакам типової.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в резолютивній частині рішення Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 200/9195/19-а (адміністративне провадження № Пз/9901/17/19) вказано, що рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у зразковій справі № 200/9195/19-а (адміністративне провадження № Пз/9901/17/19) відкрито провадження за апеляційною скаргою Позивача про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2020 року.

Тобто, рішення Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 200/9195/19-а (адміністративне провадження № Пз/9901/17/19) не набрало чинності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 291 КАС України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі. Провадження у типовій справі підлягає відновленню з дня набрання законної сили рішенням Верховного Суду у відповідній зразковій справі.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, рішення у якій не набрало законної сили, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 200/9195/19-а (адміністративне провадження № Пз/9901/17/19).

Керуючись ст. ст. 236, 241, 242, 243, 248, 311, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду, третя особа: Державна судова адміністрація про визнання протиправною бездіяльності - до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 200/9195/19-а (№ Пз/9901/17/19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко