Справа № 420/8781/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8781/20
УХВАЛА

11 вересня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кілійський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною вимоги № Ф-88-25 від 13.11.2018р.

Ухвалою від 11.09.2020р. відкрито провадження по справі та визначено, що її розгляд буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України).

10.09.2020р. (вх. №36131/20) до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити стягнення на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-88-25 від 13.11.2018р. у виконавчому провадженні № 59258645, яке здійснюється Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що у рамках виконавчого провадження №59258645 здійснюється примусові заходи щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на підставі вимоги № Ф-88-25 від 13.11.2018р., зокрема накладено арешт на грошові кошти позивача та звернуто стягнення на доходи від оренди, що підтверджується постановою про арешт коштів від 03.12.2019р. та постановою про звернення стягнення на доходи від 17.07.2020р. Посилаючись на неправомірність вимоги № Ф-88-25 від 13.11.2018р., позивач зазначив про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до повного списання коштів за оскаржуваним виконавчим документом, а у разі визнання його протиправним та скасування, рішення суду у даній справі може бути не виконане, а позивачу доведеться докладати додаткових зусиль для повернення безпідставно стягнутих коштів.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 4 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

З наведеного вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Однак, заявником не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Забезпечуючи даний позов шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-88-25 від 13.11.2018р. у виконавчому провадженні № 59258645, яке здійснюється Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ухвалення рішення у справі, до вирішення справи по суті та набрання рішенням по справі законної сили, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою.

Відтак, доводи позивача про очевидну протиправність оскаржуваної вимоги суд зазначає, що такі твердження є передчасними, оскільки підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених позивачем в обґрунтування останньої, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, в зв`язку з чим відмовляє у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-152, 154, 243, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.295, 297 КАС України, з урахуванням п.2 ч.1 ст. 294 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк