Справа № 160/10565/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
02 вересня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича, в якій позивач просить суд:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича щодо відкриття виконавчого провадження за №61958401 незаконними;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича про відкриття виконавчого провадження за №61958401;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.06.2020 р. у виконавчому провадженні №61958401.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Оніщенком Д.С. протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61958401 та, як наслідок, постанову від 25.06.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, як зауважує ОСОБА_1 , останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою копією паспорта позивача. Окремо позивач зауважив, що у нього відсутнє будь-яке майно, на яке може бути звернуто стягнення та яке знаходиться на території виконавчого округу міста Києва. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач неправомірно виніс оскаржувані постанови.
09 вересня 2020 р. відповідачем надіслані до суду витребувані докази, однак станом на 10 вересня 2020 р. відповідачем до суду не надано відзив на позовну заяву, як і заперечення або пояснення відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 .
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Також слід зазначити, що пояснень, заяв або клопотань від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до суду не надходило.
У судове засідання призначене на 10 вересня 2020 р. учасники справи або їх уповноважені представники, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.
ОСОБА_1 10 вересня 2020 р. через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача, в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
При цьому, у даній заяві третя особа зазначила місце проживання боржника « АДРЕСА_2 ».
При цьому, у даному виконавчому написі вказано місце реєстрації боржника: АДРЕСА_3
04 травня 2020 р. на підставі вищезазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Оніщенком Дмитром Степановичем було відкрите виконавче провадження №61958401 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 21 119, 72 грн., про що складена постанова, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Судом також встановлено на підставі наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження, що 20 липня 2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Оніщенко Д.С. в рамках виконавчого провадження №61958401 винесено:
- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яким відповідач визначив для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 709, 00 грн.;
- постанову про стягнення з боржника на користь приватного виконавця основної суми винагороди за виконавчим провадженням №61958401 у розмірі 2111,97 грн., на підставі ст. 3, ч. 3 ст. 40, ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження";
- постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61958401, якою з метою забезпечення реального виконання рішення накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23 940, 69 грн.;
- постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням №61958401.
Не погодившись із діями та постановами приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих написів нотаріусів.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, вищенаведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
Матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що місцем реєстрації та проживання боржника, яким є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 22 жовтня 2004 р. є: АДРЕСА_1 , згідно наданої позивачем до суду копії паспорта громадянина України позивача серії НОМЕР_2 .
Водночас, слід зазначити, що окрім вказаної вище адреси у постановах приватного виконавця вказано в графі щодо адреси боржника міститься й інша адреса, а саме: « АДРЕСА_2 ».
В якості адреси проживання боржника зазначено « АДРЕСА_2 » лише у заяві стягувача про примусове виконання рішення.
Водночас, жодних доказів того, що боржник проживає у м.Києві за вищевказаною адресою або доказів того, що у м.Києві наявне майно (в т.ч. й грошові кошти) боржника відповідачем до суду не надано та у матеріалах справи відсутні.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, за приписами ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Оніщенко Д.С. має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.
Тобто, відповідач, в даному випадку, у відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходження майна боржника є місто Київ.
Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
З положень Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у справі №804/6996/17 від 08 квітня 2020 р., у справі №580/3311/19 від 30 квітня 2020 р.
Оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у нього не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 5 статті 24 Закону №1404-VII, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Під час судового розгляду справи відповідач не надав доказів виконання ним вимог частини 5 статті 24 Закону №1404-VII щодо з`ясування з достовірних джерел інформації про місце проживання та наявність боржника у відповідному виконавчому окрузі.
Так, згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Тобто, Законом №1404-VIIІ саме на виконавця покладено обов`язок встановити чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконанням, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIIІ.
Таким чином, питання з`ясування місця проживання боржника та/або місця розташування його майна передує відкриттю виконавчого провадження та має вирішальне значення для вирішення питання про те чи дотримано порядок пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Інформація щодо місця проживання може бути встановлена різними шляхами, зокрема на підставі документів, які подані стягувачем разом із виконавчим документом.
Відповідно до положень закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Статтею 3 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Відповідачем не надано письмових доказів, які б свідчили, що при відкритті виконавчого провадження виконавець використовував належні та допустимі докази, які підтверджують місце проживання (перебування) боржника.
Матеріали справи не містять жодного доказу того, що майно позивача (в т.ч. кошти на розрахункових рахунках у банківських установах) перебуває у виконавчому окрузі міста Києва.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття провадження не додержано вимоги статті 24 Закону №1404-VIIІ та без достатніх на те правових підстав, відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.
За таких обставин, постанова про відкриття провадження №61958401 від 04 травня 2020 р. прийнята відповідачем з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону України №1404, оскільки останнім виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).
Відповідно до позовної заяви позивач просить скасувати постанови, що винесені приватним виконавцем, натомість суд вказує, що в силу ст. 13 Закону України №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відтак постанова про відкриття виконавчого провадження №61958401 від 04 травня 2020 р., яка прийнята приватним виконавцем, є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.
Оскільки, постанова про відкриття виконавчого провадження, під час розгляду вказаної справи, визнана протиправною та скасована - підстави для звернення стягнення на доходи боржника у виконавчому провадженні №61958401 - відсутні.
Враховуючи викладене, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №61958401, також є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.
В силу вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваних дій і рішень та відповідність останніх нормам діючого законодавства України.
Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів позивача, оцінивши надані ним докази, з урахуванням відсутності відзиву або заперечень на позов відповідача, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст. ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2522, 40 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №28214674 від 31.08.2020 р. на суму 2522, 40 грн.
Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідач не спростував заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, процесуальним правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не скористався.
Між Адвокатським бюро «Гавлодський і партнери» в особі керуючого Гавлодського Назарія Вікторовича та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №016/Ф від 23.07.2020 р. (далі Договір).
Відповідно до підпункті 1.1. пункту 1 «Предмет договору» Договору: Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Обсяг таких зобов`язань адвокатського бюро викладено у 2 розділі договору, де передбачено, що Адвокатське бюро на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; надання правової допомоги Клієнту, як свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів і захист прав Клієнта в органах державної влади та установах, судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також перед фізичними та юридичними особами; представляти інтереси Клієнта, як потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта, як підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; представляти у встановленому порядку інтереси Клієнта в органах нотаріату України з приводу посвідчення прав Клієнта, а також фактів, що мають юридичне значення для Клієнта; надавати консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнта в процесі здійснення діяльності.
Згідно із п. 4.4 Договору, за результатами надання юридичної допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу Клієнта, Адвокатське бюро може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.
У матеріалах справи міститься ордер серії АА №1044837 від 31 серпня 2020 р. на представництво інтересів позивача на підставі договору про надання правничої допомоги №016/Ф від 23 липня 2020 р.
Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000463 від 11.03.2019 р., яке видано ОСОБА_2 .
Актом до Договору про надання правової допомоги від 23.07.2020 р. №016/Ф за №001 від 01 вересня 2020 р. встановлено, що відповідно до умов договору надання правової допомоги Адвокатським бюро надано Клієнту наступну правничу допомогу:
«Вивчення матеріалів по виконавчому провадженню №61958401 від 23.08.2019 та надання консультації щодо правомірності дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Д.С. щодо відкриття виконавчого провадження та можливості оскарження таких дій» (кількість витраченого часу 1 год., вартість наданих послуг 500, 00 грн.);
- «Написання адвокатського запиту №04/07 від 28.07.2020 та направлення адресату - приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Оніщенко Д.С. з метою збору доказі в по справі» (кількість витраченого часу 1 год., вартість наданих послуг 500, 00 грн.);
- «Підготовка проекту позовної заяви про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко ДС. щодо відкриття виконавчого провадження за номером 6195840 і незаконними» (кількість витраченого часу 2 год., вартість наданих послуг 1000, 00 грн.);
- «Подання позовної заяви про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Д.О. щодо відкриття виконавчого провадження за номером 6195840 і незаконними до Дніпровського окружного адміністративного суду» (кількість витраченого часу 1 год., вартість наданих послуг 500, 00 грн.);
- «Підготовка Заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду» (кількість витраченого часу 0,5 год., вартість наданих послуг 250, 00 грн.);
- «Підготовка Клопотання про витребування доказів у відповідача» (кількість витраченого часу 0,5 год., вартість наданих послуг 250, 00 грн.).
Таким чином, загальна вартість наданих позивачу послуг з надання правничої допомоги становить 3000, 00 грн., які ОСОБА_1 було оплачено згідно квитанції №27671597 від 27.07.2020 р. на суму 3000, 00 грн., в якості передоплати у відповідності до п. 4.2 Договору за рахунком-фактурою №042 від 27.07.2020 р., що складено Адвокатським бюро «Гавлодський і партнери».
За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача понесені фактичні витрати на правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн., оскільки вказані витрати документально підтверджені.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича щодо відкриття виконавчого провадження за №61958401.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича про відкриття виконавчого провадження за №61958401 від 04 травня 2020 р.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Оніщенка Дмитра Степановича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №61958401 від 25 червня 2020 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко