Справа № 120/3150/19-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3150/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

09 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.,

представника позивача: Лукавського А.В.

представника відповідача: Літвін С.М.

третьої особи: Діхтяр Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 28 від 04.03.2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, пов`язану із смертю військовослужбовця- ОСОБА_4 , виходячи із розмірів, визначених статтею 16-2 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках кожному.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 .

16.12.2019 ОСОБА_3 подала до суду позов до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 28 від 04.03.2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, пов`язану із смертю військовослужбовця- ОСОБА_4 , виходячи із розмірів, визначених статтею 16-2 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 293 666 грн.

10.01.2020 року ОСОБА_3 подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Дана заява обґрунтована тим, що остання вважає, що у зв`язку із смертю сина має право на отримання одноразової грошової допомоги. Так зазначає, що зверталася до Міністерства оборони України із заявою, в якій просила про призначення одноразової грошової допомоги, однак, відповідач відмовив у призначенні такої виплати, з підстав визначених пунктом 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла на момент смерті ОСОБА_4 ).

Ухвалою суду від 10.01.2020 року заяву ОСОБА_3 задоволено та залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 28 від 04.03.2019 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги;

-зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, пов`язаної із смертю військовослужбовця - ОСОБА_4 , виходячи із розмірів, визначених статтею 16-2 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках кожному.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що на час смерті ОСОБА_4 не був військовослужбовцем, а законодавством України передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Зміни до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до яких розширено коло осіб, що мають право на отримання ОГД, набули чинності лише 13.10.2018, тобто вже після смерті ОСОБА_4 , а тому не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

04.05.2020 від позивачки- ОСОБА_1 , через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник позивачки та третя особа, яка заявила позовні вимоги- ОСОБА_3 заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вінницький ОВК своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 проходив службу в Збройних Силах України за контрактом з 14.02.2017 року по 14.08.2017 року, із 26.01.2018 року по 19.08.2018 року; приймав участь у бойових діях з 09.03.2017 року по 12.04.2017 року, з 28.06.2017 року по 14.08.2017 року, 26.01.2018 року по 18.04.2018 року (довідка Чечельницького РВК Вінницької області № 60 від 29.07.2019 року).

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 № 1709 від 07.08.2018 року прапорщик ОСОБА_4 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період із 08.03.2017 року по 12.04.2017 року, із 27.04.2017 року по 18.06.2017 року, з 28.06.2017 року по 14.08.2017 року, з 26.01.2018 року по 18.04.2018 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2018 року № 238 ОСОБА_4 виключено зі списків частини 19.08.2018 року за станом здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 23.08.2018 виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області.

Відповідно до лікарського свідоцтва про хворобу № 96, виданого 14.08.2018 року Госпітальної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 - захворювання ОСОБА_4 , так, пов`язане із проходженням військової служби.

Із витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 365 від 28.11.2018 року вбачається, що захворювання та причина смерті ОСОБА_4 , так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 02.08.1964 ОСОБА_3 є матір`ю померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 01.08.1992 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

15.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з смертю ОСОБА_4

01.03.2019 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, яким відмовлено матері та дружині ОСОБА_4 в призначенні ОГД, оскільки останній на день смерті не був військовослужбовцем.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та на час його смерті норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачали право членів сім`ї військовослужбовця у разі його загибелі (смерті) після звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, на отримання одноразової грошової допомоги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві урегульоване нормами статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 16 Закону 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 1,2 частини другої цієї статті визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Таким чином, одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір.

Однак, якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Положеннями частини дев`ятої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено підстави, за якими призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Із норм статті слідує, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Ці положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), яку було прийнято на виконання частини другої статті 16-2 та пункту дев`ятого статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналіз зазначених норм свідчить про те одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі після звільнення такої особи з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 761/18099/15-а, від 28 листопада 2019 у справі № 815/199/18, від 28 січня 2020 року у справі № 2240/2957/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 820/6689/17 та від 04 серпня 2020 року у справі № 295/14571/17.

Як вбачається з матеріалів справи, на день смерті (23.08.2018) ОСОБА_4 дійсно не був військовослужбовцем, оскільки виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 -19.08.2018. Проте, захворювання, що призвело до смерті останнього, безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби, що підтверджується лікарським свідоцтвом про хворобу № 96, виданим 14.08.2018 року Госпітальної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 та протоколом засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 365 від 28.11.2018.

З урахуванням того, що право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності останнього на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 15 вересня 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.