Справа № 240/8603/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/8603/20
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
10 червня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , у якому просить:
- визнати протиправним і скасувати пункт 5 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, яка відбулася 30 січня 2020 року, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 квітня 2020 року №59;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, яка відбулася 30 січня 2020 року та настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом (а.с.32-35).
Позивачу з 8 грудня 2008 року встановлено статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.30).
21 лютого 2020 року позивачем отримано посвідчення інваліда 3-ї групи, інваліда війни серії НОМЕР_3 (а.с.31).
13 серпня 2014 року під час виконання бойового завдання у зоні АТО поблизу с.Степанівка, Донецької області, позивачем отримано вогнепальне поранення лівої руки.
Згідно довідки військової частини - польова пошта НОМЕР_4 /військова частина НОМЕР_1 / №1643 від 17 вересня 2014 року позивач одержав вогнепальне осколкове поранення лівого ліктьового суглобу, вогнепальний перелом лівого ліктьового суглобу 13 серпня 2014 року.
Проходив необхідне лікування, що підтверджується виписками з епікризу.
3 грудня 2014 року під час огляду Житомирською обласною МСЕК ОСОБА_1 було встановлено 25% втрати працездатності внаслідок поранення, ТАК, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, про що було видано довідку серії ЖИА №003961 (а.с.57).
Згідно свідоцтва про хворобу №2740 Житомирського військового госпіталю від 3 грудня 2019 року ОСОБА_1 було проведено медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку /13 серпня 2014 року/ у вигляді посттравматичного церебрального арахноїдиту, цефалічного, антено-вегетативного синдромів, незначних лікворо-динамічних розладів з незначним порушенням функції центральної нервової системи; хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на обидва вуха при сприйнятті шепітної мови на ліве вухо 1,0 м, та на праве вухо 1,8 м, при сприйнятті розмовної мови 5,0 м на ліве вухо та 6,0 м на праве вухо, низхідної часткової атрофії зорових нервів обох очей при гостроті зору 1,0 без корекції на віддаль. Наслідки вогнепального відкритого перелому /13 серпня 2014 року/ зовнішнього виростка лівої плечової кістки, лікованого оперативно /28 серпня 2014 року/ у вигляді консолідованого перелому зовнішнього виростку лівої плечової кістки, посттравматичного деформуючого остеоартрозу 11 (друга) стадія, стійкої комбінованої /остеогенної, дисмогенної, нейрогенної/ згинально-розгинальної контрактури лівого ліктьового суглобу з больовим синдромом з незначним порушенням функції; посттравматичної /13 серпня 2014 року/ невропатії лівого ліктьового нерву у вигляді вегетативно-чутливих розладів з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Арахноїдальна кіста /18x13x10 мм/ лівої скроневої ділянки. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ремісія. Невиражена після виразкова рубцева деформація цибулини дванадцятипалої кишки без порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.61-62).
21 лютого 2020 року під час огляду Житомирською обласною МСЕК ОСОБА_1 було встановлено 30% втрати працездатності внаслідок травми, ТАК, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що було видано довідку серії 12ААА №045866 (а.с.64-65).
Згідно довідки до акта огляду Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №549901 від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 з 30 січня 2020 року було встановлено третю групу інвалідності, причиною інвалідності визнано травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.66).
28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, додавши до неї всі підтверджуючі документи (а.с.67).
Командування військової частини НОМЕР_1 направило вказану заяву на розгляд листом від 2 березня 2020 року за №1769 на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, зазначивши, що ОСОБА_1 маю право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги /21 315,00 грн/ в сумі 504185,00 грн відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, поранення/контузії, травми або каліцтва/ чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні /або перевірочні/ та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби /зборів/ осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (а.с.68).
8 травня 2020 року до Військової частини НОМЕР_1 за вх.№6689, надійшов лист за підписом заступника начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Василя Михайлюка, до якого було додано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 квітня 2020 року №59.
Згідно з пунктом 5 витягу з даного протоколу ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом 2-х років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності (а.с.69-70).
Позивач, вважаючи рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини протиправним та незаконним, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975), передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Частиною 1 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги із настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі; у разі встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога , зокрема у разі втрати працездатності військовослужбовця.
Тому виплата і має назву одноразова грошова допомога, яка здійснюється у визначених Законом випадках, зокрема, у разі встановлення ступеня втрати працездатності та/або інвалідності.
Законодавство допускає можливість виплати, а не призначення такої допомоги у більшому розмірі у разі встановлення вищого ступеня втрати працездатності чи групи інвалідності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Зокрема, приписами пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
На реалізацію положень Закону №2011-ХІІ, згідно частини 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, 25 грудня 2013 року був прийнятий Порядок №975.
У пункті 8 цього Порядку також вказано, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності, відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ.
У розумінні правових норм частини 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ встановлення під час повторного огляду протягом двох років після первинного встановлення інвалідності вищої групи інвалідності надає право на отримання, а не призначення одноразової допомоги в більшому розмірі.
Закон не розмежовує причини, підстави повторного огляду, обставини більшого відсотка втрати працездатності, інших поранень тощо, як підстави для повторної виплати одноразової грошової допомоги.
У справах цієї категорії насамперед потрібно встановити які правові норми регулюють відносини сторін на час виникнення спору.
Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням йому під час повторного огляду вищого ступеня втрати працездатності 30% із встановленням 3 групи інвалідності з 30 січня 2020 року.
Закон №2011-XII було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 4 липня 2012 року №5040-VI. Цей Закон набрав чинності 1 січня 2014 року і застосовується до правовідносин, що виникли після 1 січня 2014 року.
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII у редакції, що діяла з 1 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 1 січня 2017 року) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.
Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.
З огляду на вищевикладене, застосування пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII відбувається у разі, коли:
право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;
передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 1 січня 2014 року;
зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 1 січня 2014 року чи після).
Таким чином вимоги щодо виплати допомоги у більшому розмірі протягом дворічного терміну діяли, як на час встановлення ОСОБА_1 ступеня втрати працездатності 25% (2014 рік), так і на час встановлення інвалідності у 2020 році.
Таким чином, оскільки дворічний строк позивачем з часу первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності до встановлення вищого ступеня втрати працездатності із встановленням 3 групи інвалідності, передбачений пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, не було додержано, тому суд дійшов висновку, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, прийняте у відповідності до вимог Закону №2011-XII.
Відповідно до частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів, що приймаючи оскаржуване рішення, він діяв відповідно до норм чинного законодавства та за наявності визначених законодавством підстав, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі та на відмову у задоволенні позову, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін