Справа № 414/1699/20
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

08 вересня 2020 року Справа № 414/1699/20

Провадження № 2-а/414/35/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

представника позивача Головченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович, до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області, лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8), Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно постанови інспектора патрульної поліції Махінька Владислава Андрійовича від 22.08.2020 року стосовно нього винесено постанову Серія ЕАМ № 3020184 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді 255,00 грн. штрафу. Відповідно до вищезазначеної постанови о 21 год. 38 хв. 22.08.2020 року в м. Сєвєродонецьк по проспекту Хіміків, 31, водій керуючи ТЗ при наявності дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах», зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4. «г» ПДР України - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Позивач вважає постанову такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки під час складання постанови він оспорив інкриміновані правопорушення та вимагав надати докази такого порушення та пояснив, що поліцейські патрульної поліції в Луганській області зупинили не той автомобіль, який порушив вимогу дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах», працівник поліції не надав доказів на підтвердження його вини. Зазначив, що йому не у повному обсязі надали змогу скористатися своїми правами. Позивач зазначив, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не досліджував докази, що є порушенням законодавства. Однією з підстав для скасування постанови на думку позивача є відсутність відомостей у постанові про ознайомлення його з його правами. У постанові не зазначено дію якого саме дорожнього знаку "Напрямок руху по смузі" не виконав водій позивач по справі. З огляду на істотне порушення процедури та законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач просить постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАМ №3020184 від 22.08.2020 року, складену інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області, лейтенантом поліції Махіньком Владиславом Андрійовичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. скасувати, стягнути витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., а також судовий збір 420,40 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Представник позивача адвокат Головченко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення підтримав у повному обсязі, додав, що доказ у вигляді диску з відеозаписами, що наданий відповідачем, є неналежним доказом, оскільки не засвідчений електронним цифровим підписом як має бути засвідчений електронний доказ відповідно до КАС України. В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору просив таке питання не вирішувати на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.

Відповідач Головне управління національної поліції в Луганській області представника в судове засідання не надіслало, просило справу розглянути за відсутності його представника. У наданому відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не заявлено до них жодної вимоги, зазначену постанову було складено працівником Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, яке є окремим міжрегіональним органом поліції, а тому заявлений до них позов є необґрунтованим.

Відповідач Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області, лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та долучити в якості доказу відеоматеріали, якими зафіксовано момент адміністративного правопорушення на диску та копію постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалися.

Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 01 вересня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду. Додатково було витребувано в Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області, лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича матеріали, які стали підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та такі були надані суду відповідачем.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3020184 від 22.08.2020 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом при наявності дорожнього знаку «Напрямки руху по смугам», зі смуги, яка вказує рух прямо здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 г ПДР Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків (а.с. 5).

З проглянутого диску, на якому містяться відеозаписи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. Позивачеві були роз`яснені його права та причина зупинки. З доказами ОСОБА_1 на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайомився. Наданий суду відеозапис не містить безпосередньої фіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а містить лише рух автомобілю, але самого порушення на ньому немає, при цьому ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

Суд не приймає посилання представника відповідача на невідповідність наданого відповідачем диску як доказу, критеріям електронного доказу, оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення яка винесена в порядку КУпАП. Таким чином, докази повинні відповідати вимогам саме цього нормативно-правового акту під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України. Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Інших доказів суду надано не було.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Суд не вбачає порушення процесуального порядку винесення постанови, в тому числі права на правову допомогу і захист, не ознайомлення з правами особи, стосовно якої вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом було досліджено матеріали відеофіксації та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови, передбаченого Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Посилання позивача на те, що надана йому копія постанови складена із порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, також не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як вбачається з п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.п. 1-2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 9-10 розділу ІІІ зазначеної інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано. Відеозапис не містить безсумнівної винуватості ОСОБА_1 , а всі сумніви повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інші підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на які посилався позивач у позові та його представник в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне в частині позовних вимог до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича позов задовольнити та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3020184 від 22.08.2020 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивачем у поданому адміністративному позові було зазначено два відповідача: Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області, лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича та Головне управління Національної поліції в Луганській області. В процесі розгляду адміністративної справи було встановлено, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області заявлені необгрунтовно, оскільки Управління патрульної поліції Луганської області не підпорядковується Головному управлінню Національної поліції, а є Міжрегіональним органом поліції Департаменту патрульної поліції. Таким чином будь-які порушення прав позивача ОСОБА_1 з боку Головного управління Національної поліції в Луганській області відсутні, а тому позов в частині вимог до Головного управління Національної поліції в Луганській області є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів скористався своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 139 КАС України та просив на цей час не розглядати питання про стягнення судових витрат, суд дійшов висновку про можливість не вирішувати зазначені питання під час ухвалення рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 139, 227, 244, 246, 247, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович, до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області, лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича, Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України задовольнити частково.

В частині позовних вимог до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 3 роти УПП Луганської області лейтенанта поліції Махінька Владислава Андрійовича - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3020184 від 22.08.2020 року, складену інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Луганській області лейтенантом поліції Махіньком Владиславом Андрійовичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

В частині вимог до Головного управління Національної поліції в Луганській області, відмовити за необґрунтованості.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде складено 11 вересня 2020 року.

Суддя І.О. Тесленко