Справа № 200/6767/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 р. Справа№200/6767/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вклеїти у паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вклеїти у паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання послуги з вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року за досягненням віку із пропущенням 30-денного строку у зв`язку з важким самопочуттям внаслідок токсикозу вагітних та загрозою життю ще ненародженої дитини внаслідок передчасних пологів.

Згідно листа-відповіді № М-55/6/1455-20 від 14.02.2020 року вбачається, що Слов`янський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області по своїй суті відмовив у вклеюванні фотокартки до паспорту, керуючись Порядком №456.

Дії відповідача щодо відмови у вклеюванні фотокартки в паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року позивач вважає неправомірними та просить суд

визнати дії Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Слов`янського міського відділу Державної міграційної служби в Донецькій області протиправними та зобов`язати вклеїти у паспорт громадянина України, у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартку ОСОБА_1 , по досягненню нею 25 - річного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., які ОСОБА_1 має сплатити у зв`язку з розглядом справи за даним позовом.

У зв`язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачеві був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом, надання копії позовної заяви разом з доданими до неї документами для відповідача та вказати місцезнаходження відповідача.

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 21 серпня 2020 року суд відкрив провадження по справі, призначивши до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін.

08 вересня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області надало відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просило суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним. ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського МВ ГУ ДМС в Донецькій області із заявою довільної форми про вклеювання фотокартки у паспорт громадянина України у формі книжечки, при досягненні відповідного віку особи після спливу тридцятиденного строку, у зв`язку з тим, що через важке самопочуття внаслідок токсикозу вагітності та загрозою життю ще ненародженої дитини, внаслідок передчасних пологів вона пропустила 30-ти денний строк звернення із заявою про надання послуги з вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року. Вона відмовляється від отримання паспорта у формі картки, що містить безконтактний електронний носій через свої релігійні та моральні переконання. Її незгода на обробку персональних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки висловлена порушенням принципу поваги до приватного життя, як суб`єкта персональних даних. Позивачкою до заяви довільної форми не було додано повного переліку документів, які передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року тому дії та відповідь Слов`янського МВ ГУ ДМС в Донецькій області, щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року є цілком законні та у повній мірі відповідають приписам нормативно-правових актів що регламентують порядок оформлення та видачу паспорта громадянина України у будь-якому вигляді.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Лиманським МВ ГУДМС України в Донецькій області 01.12.2016 року, має право здійснювати будь які платежі за серією та номером паспорта, місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Митрополитська, 20 та суб`єктом владних повноважень.

14 лютого 2020 року позивачка звернувся до відповідача із заявою про отримання послуги з вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України за досягненням віку та відмову надання згоди на обробку персональних даних (а.с.13-16).

Відповідач листом від 25 лютого 2020 року повідомив позивачку що, для уклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку до паспорта громадянина України зразка 1994 року після спливу трицятиденного строку можливо за умови подання заявником до Слов`янського МВ ГУДМС України оригіналів документів, передбачених розділом вищезазначеного Тимчасового порядку, у числі яких є заява про вклеювання фотокартки, паспорт, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см із зображенням яке відповідає досягнутому нею віку та відповідне рішення суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За приписами частини першої статті 92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Частиною першою статті 13 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, та що посвідчує особу і підтверджує громадянство України відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9, 10, 11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80х60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з підпунктом 6 пункту 6 Порядку № 302 обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Отже, за чинним законодавством громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення 25 чи 45-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту фотокартки.

Як встановлено судом та відповідно до матеріалів справи, позивачу виповнилось 25 років - ІНФОРМАЦІЯ_3, тому вона мала звернутися до ГУ ДМС в Донецькій області з відповідною заявою про вклейку фотокартки протягом місяця, тобто в строк до ІНФОРМАЦІЯ_4. Проте таку заяву позивач подав лише 14 лютого 2020 року.

Як зазначалось вище, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним (пункт 8 Положення № 2503-XII).

При цьому, Суд зазначає, що паспорт, в якому не вклеєно фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним для встановлення відповідної особи, однак визнання паспорту недійсним немає наслідком його вилучення. Крім того, вказаними нормами не встановлено заборони для вклеювання фотокартки у паспорт після спливу тридцятиденного строку.

Разом з тим, в даному випадку позивачка зазначає, що через важке самопочуття внаслідок токсикозу вагітності та загрозою життю ще ненародженої дитини, внаслідок передчасних пологів вона пропустила 30-ти денний строк звернення із заявою про надання послуги з вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року. Вона відмовляється від отримання паспорта у формі картки, що містить безконтактний електронний носій через свої релігійні та моральні переконання. Її незгода на обробку персональних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки висловлена порушенням принципу поваги до приватного життя, як суб`єкта персональних даних.

Так, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв Постанову № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302), якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови № 302 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно частин п`ятої та шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Однак, Суд звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Відтак, Суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Проте, норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням нею 25 років.

При цьому, законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта позивача зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав до визнання дії ГУ ДМС України в Донецькій області протиправними та зобов`язання вклеїти у паспорт громадянина України, у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартки ОСОБА_1 по досягненню нею 25 річного віку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 420/270/19, від 31 січня 2020 у справі 20/6627/19.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір в загальній сумі 840,80 грн.

Суд враховує, що оскільки протиправна бездіяльність Головного управління ДМС у Донецькій області призвела до порушення прав позивача, всі судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань саме Головного управління ДМС у Донецькій області.

Щодо стягнення з відповідачів судових витрат на професійну допомогу, слід вказати наступне.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розрахунком судових витрат на правничу допомогу, ордером від 13.07.2020 серія ЛГ № 016853, угодою №1/13 від 10.07.2020, змістом вказаної вище позовної заяви підтверджується залучення позивачем для вирішення його спору судом професійної правничої допомоги адвоката Присяжного Є.В., який має на момент судового вирішення спору свідоцтво адвоката від 11.12.2012 року № 1094. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В позовній заяві позивач зазначив розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, а саме 2000 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній доказ співмірності наданих адвокатом послуг до виконаних робіт. Відтак суд частково задовольняє вимогу позивача, про стягнення відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 500 грн.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вклеїти у паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартку - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області протиправними.

Зобов`язати Головне управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області вклеїти у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , у формі книжечки зразка 1994 року, фотокартку по досягненню нею 25 - річного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право здійснювати будь які платежі за серією та номером паспорта, АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з Головного управління Державної Міграційної Служби в Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право здійснювати будь які платежі за серією та номером паспорта, АДРЕСА_1 ) судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 500 (п`ятсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков