Справа № 600/842/20-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/842/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративного позову Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В поданому до суду адміністративному позові Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) просить суд:

- стягнути податковий борг з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на суму 1292921,15 грн., з яких 1192506,48 грн., до місцевого бюджету, 100414,67 грн., до Державного бюджету України.

08.09.2020 року ОСОБА_1 до канцелярії Чернівецького окружного адміністративного суду подав зустрічну позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати протиправним і скасувати Наказ № 387 від 31.05.2019 виданий Головним Управлінням ДФС у Чернівецькій області Про проведення документальної планової перевірки за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 тривалістю 10 робочих днів з 03.06.2019 року;

- визнати незаконними дії Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області та його співробітників, що полягали у проведенні документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області № від 13.08.2019, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання у сумі 980255,32 грн;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області № від 13.08.2019, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 340 грн.;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області № від 13.08.2019, на підставі якого нараховано грошове зобов`язання у сумі 82047,93 грн.;

- визнати протиправним і скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області № від 13.08.2019, на підставі якого застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати акт індивідуальної дії, яким донараховано 177034,00 грн., Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати протиправним і скасувати Рішення Головного Управлінням ДФС у Чернівецькій області № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на підставі якого було застосовано штрафні санкції у сумі 24674,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КАС України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КАС України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Тобто, подання відзиву, як і зустрічного позову, є формами захисту від первісних вимог, реалізація яких обумовлена відповідними процесуальними вимогами (правилами).

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що вказаний строк є спеціальним процесуальним строком, встановленим судом на підставі ч. 5 ст.162 та ч. 1 ст. 175 КАС України, протягом якого особа може реалізувати своє процесуальне право - пред`явити зустрічний позов. При цьому, приписи ст. ст.177, 178 КАС України не встановлюють положень щодо можливості ініціювання продовження цього строку поза межами цього строку, що відповідає специфіці такої процесуальної дії, як подання зустрічного позову.

Порушення цього строку є одним із проявів дефектності юридичного факту пред`явлення зустрічного позову, що, відповідно та враховуючи особливості процедури пред`явлення зустрічного позову, зумовлює застосування загальних наслідків недотримання вимог подання зустрічного позову, тобто загальних наслідків проявів дефектності юридичного факту пред`явлення зустрічного позову, визначених ч. 3 ст. 178 КАС України, до яких належить, як вже зазначено, порушення строків подання зустрічного позову.

Так, ухвалою суду від 25.06.2020 року відкрито провадження та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала направлена позивачу за адресою вказаною в позовній заяві та внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 58 8. (а. с. 41).

21.07.2020 року на адресу суду через канцелярію від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи. (а. с. 56).

Із змісту вказаної заяви видно, що відповідач дізнався про те, що до нього Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області подано позов про стягнення заборгованості, просив відкласти розгляд справи.

Крім того, суд звертає увагу, що адреса вказана відповідачем у заяві є такою самою, як позивачем вказано в позовній заяві, а також зазначено, що інші засоби зв`язку та електронна адреса у нього відсутні. Водночас, відповідач також клопотав, щоб копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, додатки до неї направити за адресою АДРЕСА_1 . (а. с. 56).

23.07.2020 року копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, додатками до неї, повторно направлено ОСОБА_1 за адресою зазначеною ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 586. (а. с. 61, 65).

Із змісту зустрічного позову ОСОБА_1 видно, що останньому стало відомо про існування позову в липні 2020 року.

Крім того, в п. 5 зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 вказує на те, що ознайомлений з ухвалою від 25.06.2020 року, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою суду від 25.06.2020 року відповідачу у разі заперечення проти позову запропоновано надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 КАС України.

Вказана ухвала направлена позивачу за адресою вказаною в позовній заяві та внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 58 8. (а. с. 41).

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, а також про дату, час та місце судового засідання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Разом з тим, зустрічну позовну заяву підписано та подано до суду 08.09.2020 року, що підтверджено даними реєстрації, тобто поза межами строку наданого відповідачу для подання відзиву.

Суд звертає також увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У даному випадку заявником не подано відповідного клопотання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами ст. 178 КАС України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу (ч.1).

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу. (ч.2).

Згідно ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана норма застосовується для обґрунтування пропущення строку звернення з певними позовними вимогами (при подачі як позову, так і зустрічного позову), а не для обґрунтування пропущення строку подання зустрічного позову.

Крім того, суд зазначає, що згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з частиною 3 ст. 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Зловживання правом на подання позову становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, відміною від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання сутяжницьких, завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів або скарг. Суд зауважує, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

Слід враховувати, що наведений у ч. 2 ст. 45 КАС перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Варто також зазначити, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «ОСОБА_1 де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії»). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.03.2019 року у справі №814/218/14.

Суд враховує, що ст. 177 КАС України не передбачено наслідків пропуску відповідачем строку для подання зустрічної позовної заяви.

За приписами ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Отже, суд приходить до висновку, що при розгляді зустрічного позову ОСОБА_1 є необхідність застосувати аналогію закону.

В даному випадку, нормою закону, яка регулює подібні правовідносини, є ч.3 ст.178 КАС України, відповідно до якої зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зважаючи на викладене, подану ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву належить повернути заявнику.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 5 та 160 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом пред`явлення позову. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно з ч. 2 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що зустрічну позовну заяву подано від імені ОСОБА_1 , проте, документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності вказаної особи до матеріалів зустрічної позовної заяви не долучено (копія паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), у зв`язку з чим у суду відсутня можливість ідентифікувати особу підписанта поданого адміністративного позову та з`ясувати факт наявності в нього адміністративної процесуальної дієздатності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту наявності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності.

За наведених обставин, зважаючи на викладене, поданий ОСОБА_1 зустрічний позов належить повернути заявнику.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 55, 59, 60, 169, 171, 178, 242, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви і додані документи невідкладно надіслати ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя П.Д. Дембіцький