Справа № 200/6954/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 р. Справа№200/6954/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2020 року шляхом надсилання поштою позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому просив:

- скасувати рішення відповідача від 31 січня 2020 року №43 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію та зарахувати для обчислення пенсії трудовий стаж: з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора; з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно при вирішенні питання про призначення пенсії не зарахований стаж роботи з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора, а також період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилається на відсутність необхідного стажу у позивача для призначення пенсії. Зазначає, що періоди перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості неможливо зарахувати до страхового стажу через відсутність цих періодів у даних персоніфікованого обліку. Крім того, питання щодо зарахування/незарахування до стажу періодів роботи з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора не вирішувалося при винесенні оскаржуваного рішення, а тому така вимога, на думку відповідача, є передчасною.

03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 серпня 2020 року від відповідача витребувана належним чином завірена читабельна копія заяви про призначення пенсії №1170 від 28 січня 2020 року з усіма доданими до неї документами.

04 серпня 2020 року від Маріупольського міського центру зайнятості витребувані докази.

04 серпня 2020 року від позивача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з нотаріально завіреної копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

У копії трудовій книжці серія НОМЕР_2 , завіреній позивачем, за спірний період містяться наступні відомості, щодо роботи:

- з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року працював у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора;

- з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року працював в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора;

- з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року працював в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора (а.с.20-22).

Відповідно до довідок Маріупольського міського центру зайнятості від 29 листопада 2019 року №02/5190/06-16119 та від 07 серпня 2020 року №08/5701/06-16/20 у періоди з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року позивач отримував допомогу по безробіттю (а.с.9).

21 січня 2020 року позивачем до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області подана заява № 1170 про призначення пенсії за віком разом з наступними документами:

- заява про призначення пенсії;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_3 від 29 жовтня 2018 року;

- архівні довідки №161-237 від 13 грудня 2019 року, №843 від 12 листопада 2019 року, №844 від 12 листопада 2019 року, №76/56-388 від 04 жовтня 2018 року;

- архівна довідка про час навчання в Жданівському металургійному інституті від 18 грудня 2017 року №76/56-619;

- довідка ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 09 липня 2018 року №157 про стаж роботи;

- довідка ТОВ «Услуга» від 22 листопада 2019 року про стаж роботи;

- відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків;

- довідка з Маріупольського міського центру зайнятості від 29 листопада 2019 року №02/5190/06-16119;

- копія паспорту та ідентифікаційного номеру.

31 січня 2020 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області було прийнято рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 6 місяць 7 днів, що не відповідає умовам статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.28).

До страхового стажу не зарахований період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року через відсутність цих періодів у даних персоніфікованого облік.

За таких обставин, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області дійшло висновку про відмову в призначенні пенсії, так як на момент звернення позивач не мав необхідного страхового стажу.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

Відповідно до статті 12 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Судом встановлено, що при обчисленні страхового стажу відповідач не врахував періоди роботи позивача, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку (01 січня 2004 року).

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

У спірному рішенні відповідачем не врахований період роботі позивача з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора оскільки до заяви про призначення пенсії позивачем трудова книжка Серії НОМЕР_4 не надавалась.

Відповідно до пункту 2.1. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пункту 2.23. Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Позивачем до суду подана завірена ним копія трудової книжки серія НОМЕР_4 . Крім того, позивачем до суду подані копії листа Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області №488/101/032016 від 27.09.2016 та постанова про закриття кримінального провадження від 18.04.2018 згідно з якими досудовим розслідуванням встановлено, що були викрадені документи на ім`я ОСОБА_1 , зокрема, трудова книжка (а.с. 18, 23-25).

За приписами частин 2 та 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії […]. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказав тільки про те, що оригінали завірених ним архівних довідок знаходяться у відповідача.

Позивач не виконав свого обов`язку, встановленого частиною 5 статті 94 КАС України, і не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу трудової книжки серія НОМЕР_4 .

У суду відсутні підстави вважати недостовірною інформацію, викладену в копіях листа Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області №488/101/032016 від 27.09.2016 та постанові про закриття кримінального провадження від 18.04.2018 про викрадення документів на ім`я ОСОБА_1 , зокрема, трудової книжки.

Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу на те, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, надавши оцінку копії трудової книжки серія НОМЕР_4 , яка завірена позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на її безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, відхиляє цей доказ як недопустимий.

Отже, в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати для обчислення пенсії трудовий стаж: з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора, слід відмовити.

Що стосується періоду перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року, суд зазначає наступне.

Довідками Маріупольського міського центру зайнятості від 29 листопада 2019 року №02/5190/06-16119 та від 07 серпня 2020 року №08/5701/06-16/20 у періоди з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року підтверджено отримання позивачем допомоги по безробіттю.

При цьому суд звертає увагу відповідача, що останній наділений правом витребувати необхідні документи і інформацію.

Частиною 2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень законодавства випливає, що органи, які призначають пенсію мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Враховуючи зазначені обставини, суд зазначає, що відповідач самостійно міг звернутися до центру зайнятості з вимогою надати необхідну інформацію по спірному періоду щодо дат виплати допомоги по безробіттю, однак відповідачем не подано суду доказів, що управлінням були вчинені дії стосовно отримання додаткових доказів.

Таким чином, враховуючи встановлене судом безпідставне незарахування до страхового стажу позивача періодів перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості, а відповідно і порушення законодавства при винесенні спірного рішення відповідача, суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України.

Аналіз вказаних положень законодавства та установлених обставин справи, дозволяє суду дійти висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ефективним засобом правового захисту у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 21 січня 2020 року №1170 із зарахуванням до стажу роботи періоду перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , наданої судом у рішенні.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію слід відмовити.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не використав надані йому дискреційній повноваження для вирішення питання про призначення пенсії, про які було зазначено в судовому рішенні, що змусило позивача звернутися до суду із даним позовом, судовий збір, сплачений останнім, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А; ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 31 січня 2020 року №43 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву від 21 січня 2020 року №1170 із зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 періоду перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 29 вересня 2015 року по 03 січня 2016 року, з 19 січня 2016 року по 15 серпня 2016 року, та з 01 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , наданої судому рішенні.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області призначити пенсію та зарахувати для обчислення пенсії трудовий стаж: з 03 листопада 1992 року по 12 січня 1996 року у малому підприємстві «Нони-Маркет» на посаді директора; з 15 січня 1996 року по 23 червня 1998 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді виконавчого директора; з 23 червня 1998 року по 03 серпня 1999 року в ТОВ «Зім-Маркет» на посаді заступника директора, відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Повне рішення складено 10 вересня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко