Справа № 600/1107/20-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/1107/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Чернівецької міської ради (далі - відповідач), третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2.2 рішення 78 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від 17.03.2020 року за №2105.

- зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як учаснику бойових дій, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва і обслуговування і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 , між земельними ділянками кадастрові номери :19:001:0079 та :19:001:0083.

- стягнути з Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), десять тисяч гривень відшкодування завданої моральної шкоди;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду подати Чернівецькому окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду у цій справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся із заявою до департаменту містобудівного комплексу за земельних відносин Чернівецької міської ради, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою (м.Чернівці КОАТУУ , зона 19, квартал 1 суміжні кадастрові номера :19:001:0079 та :19:001:0083. До заяви, крім документів, що посвідчують особу та його статус учасника бойових дій, додано викопіювання з кадастрової карти з бажаним місцем розташування земельної ділянки та викопіювання з Публічної кадастрової карти з бажаним місцем розташування.

Звертав увагу суду на те, що на неодноразові усні запити позивача повідомлено, що матеріали направлені на розгляд до Координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради.

Через 4 місяці після подання заяви, 17.03.2020 року Чернівецька міська рада пунктом 2.2 рішення 78 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від за №2105 відмовила останньому, як учаснику бойових дій, у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки на підставі пункту 1.1 Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції, операції об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівцях, затвердженого рішенням міської ради VII скликання від 06.11.2018 року №1505 та протоколу засідання координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 28.01.2020 року №47 (у списку учасників АТО з 19.02.2016 року за №1284 (порядковий номер 408).

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що підстава для відмови відповідачем у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутня в переліку підстав, визначених статтею 118 ЗК України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення за заявою позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,05 га, згідно з графічними матеріалами, поданими в якості додатку до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначив, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

В обґрунтування позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що неналежне виконання відповідачем своїх повноважень, призвело до порушення прав позивача, та свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Звертав увагу суду на те, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Наголошував на тому, що розгляд заяви позивача відбувся лише через чотири місяця після її подання, а не в місячний термін, як визначено земельним законодавством. Більше того, позивач є учасником бойових дій і як кожний громадянин України відповідно до Конституції України та Земельного кодексу України має право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки у відповідності до вимог статті 121 ЗК України, при цьому ще й першочергово.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012р. №438, затверджено Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м.Чернівцях та список громадян, які перебувають на обліку індивідуальних забудовників на час прийняття цих Правил. Разом з цим, з метою впорядкування виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції, Чернівецькою міською радою затверджено рішенням від 06.11.2018р. №1505 відповідний Порядок (надалі - Порядок).

Правовою підставою відмови позивачеві щодо надання дозволу на розроблення проекту по відведенню земельної ділянки є пункт 1.1. Порядку відповідно до якого земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються учасникам антитерористичної операції та Об`єднаних сил на сході України переважно в масивах садибної житлової забудови, детальні плани територій яких попередньо розроблені, погоджені, пройшли процедуру громадського обговорення і затверджені в установленому чинним законодавством України порядку та є невід`ємною частиною Генерального плану міста Чернівців.

Звертав увагу суду на те, що запропонована в заяві гр. ОСОБА_1 від 04.12.2019 року земельна ділянка поруч з земельними ділянка з кадастровими номерами :19:001:0079 та :19:001:0083 знаходиться поза межами розроблених, погоджених та затверджених в установленому чинним законодавством проектів детальних планів території масивів садибної житлової забудови в м.Чернівці.

Крім того наголошував на тому, що відповідно до пункту 1 Правил, департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради здійснюється окремий облік індивідуальних забудовників відповідно до дати реєстрації заяв учасників антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції.

Так, згідно інформації, яка надана департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької області, який відповідно до Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції, щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівцях, уповноважений на ведення обліку Індивідуальних забудовників відповідно до дати реєстрації заяв - позивач зарахований на окремий облік громадян для отримання земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво в м.Чернівцях за порядково-реєстраційним №393, як учасник антитерористичної операції. Таким чином, надання земельної ділянки позивачу в порушення черговості є протиправним та таким, що не відповідає зазначеному вище Порядку.

Заперечуючи щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди звертав увагу суду на те, що позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між прийнятим рішенням відповідачем та заподіянням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо). При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Крім того зазначив, що суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції Чернівецької міської ради (у складі її пленарного засідання), стосовно вирішення питання про передачу земельної ділянки в користування.

3. Третьою особою до суду письмових пояснень не надано.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. 03.08.2020 року ухвалою суду відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання.

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. 11.09.2020 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові. В судовому засіданні подав заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце, час та дату проведення судового засідання.

3. Враховуючи приписи статті 194, 205 КАС України, а також подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ІV. СУДОМ ВСТАНОВЛЕННІ ТАКІ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ЇМ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 є учасником бойових дій, який брав участь в бойових діях на сході України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 02.06.2016 року на довічний термін. (а.с.15)

2. 04.12.2019 року позивач звернувся із заявою до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою (район м.Чернівці КОАТУУ , зона 19, квартал 1 суміжні кадастрові номера :19:001:0079 та :19:001:0083. (а.с. 20)

До заяви, крім документів, що посвідчують особу та його статус, позивач також додав викопіювання з Публічної кадастрової карти з бажаним місцем розташування земельної ділянки. (а.с.20).

3. Пунктом 2.2 рішення 78 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від 17.03.2020р. за №2105 відмовлено позивачеві як учаснику бойових дій, у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (код АДРЕСА_1 , між земельними ділянками кадастрові номери :19:001:0079 та :19:001:0083 на підставі пункту 1.1 Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівцях, затвердженого рішенням міської ради VII скликання від 06.11.2018 року №1505, та протоколу засідання координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 28.01.2020 року №47 (у списку учасників АТО з 19.02.2016 року за №1284 (порядковий номер 408). (а.с. 14)

4. Судом досліджений протокол № 47 засідання координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 28.01.2020 року. (а.с. 16-19)

V. ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться (окрім іншого) у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;. (п. "г" ст. 121 ЗК України)

З огляду на це, позивач який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

3. Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10, 11 статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

4. Вирішуючи даний спір, слід звернути увагу на те, що ухвалення рішення суб`єктом владних повноважень є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

5. Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У призмі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Проаналізувавши наведе вище, слід дійти до висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, які наведені вище.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013р. у справі №21-358а13, постановах Верховного Суду від 27.02.2018р. у справі №545/808/17 та від 05.03.2019р. у справі №2040/6320/18, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при виборі та застосування норм права.

Слід також зазначити і те, що Земельний кодекс України в даних правовідносинах є спеціальним і повноваження, якими наділений орган місцевого самоврядування щодо земельних питань повинні випливати виключно з відповідних норм цього кодексу, оскільки повноваження суб`єкта владних повноважень, як зазначалось вище визначаються нормами статті 122 ЗК України. При цьому, Земельний Кодекс України не визначає додатковий обсяг повноважень, прямо встановлених в ньому, або ж можливість власного встановлення таких обмежень, як то прийняття органом місцевого самоврядування підзаконних нормативних актів локальної дії, які не передбачені нормами ЗК України, в тому числі і Порядку розгляду звернень учасників АТО, чи іншої соціальної групи населення певної території.

6. Як вже зазначалося вище, 04.12.2019 року позивач звернувся до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,05 га за рахунок земель запасу міста.

Разом із заявою, як додатки, позивачем було подано: копію паспорта громадянина України та копію ідентифікаційного коду; копію посвідчення про статус учасника бойових дій, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з Публічної кадастрової карти).

Як вбачається з матеріалів справи, цільове призначення земельної ділянки, відносно якої подано заяву про передачу її у власність, відповідає містобудівній документації, затвердженої у місті Чернівцях, що власне і не заперечувалось учасниками справи.

Судом встановлено, що однією з підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є те, що отримання земельної ділянки повинно відбуватись в порядку черговості, та за згодою координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників АТО при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач також керувався тим, що Рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012р. №438, затверджено Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м.Чернівцях та список громадян, які перебувають на обліку індивідуальних забудовників на час прийняття цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил, з метою забезпечення рівного права на отримання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд мешканцями міста Чернівців, які потребують поліпшення житлових умов, запроваджується облік індивідуальних замовників, який визначає порядок надання земельних ділянок - надалі Облік індивідуальних забудовників.

На місцевому рівні, Чернівецькою міською радою в питаннях виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції прийнято рішення від 06.11.2018р. №1505, яким затверджено Порядок розгляду звернень учасників АТО, ООС на сході України та сімей загиблих учасників АТО щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівцях (надалі - Порядок).

Вказаний Порядок призначений для використання уповноваженими органами департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин та іншими суб`єктами при розгляді звернень пільгової категорії громадян щодо надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як зазначалось вище, правовою підставою відмови позивачеві щодо надання дозволу на розроблення проекту по відведенню земельної ділянки є пункт 1.1. Порядку відповідно до якого земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються учасникам антитерористичної операції та Об`єднаних сил на сході України переважно в масивах садибної житлової забудови, детальні плани територій яких попередньо розроблені, погоджені, пройшли процедуру громадського обговорення і затверджені в установленому чинним законодавством України порядку та є невід`ємною частиною Генерального плану міста Чернівців.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 19 Закону України "Про регулювання містобудівної цільності" детальний план території розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Пунктом 4 цієї ж статті зазначено, що детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами;4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно Із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Відповідач обґрунтовуючи свої заперечення зазначив, що станом на сьогодні, на території міста Чернівці вільні земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків розділені відповідно до будівельних норм, державних стандартів і правил розташовані в масиві житлової забудови на АДРЕСА_2 , детальний план території, якої затверджений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.07.2017 року №392/15. В даному масиві наявні наступні земельні ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га, за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Запропонована в заяві гр. ОСОБА_1 від 04.12.2019 року земельна ділянка поруч з земельними ділянками з кадастровими номерами :19:001:0079 та :19:001:0083 знаходиться поза межами розроблених, погоджених та затверджених в установленому чинним законодавством проектів детальних планів території масивів садибної житлової забудови в м.Чернівці.

Крім того, відповідно до пункту 1 Правил, департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради здійснюється окремий облік індивідуальних забудовників відповідно до дати реєстрації заяв учасників антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил на сході України та сімей загиблих учасників антитерористичної операції.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради при підготовці проектів рішень враховував рекомендації координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради щодо першочерговості виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції та операції Об`єднаних сил на сході України, які отримали поранення, мають інвалідність, мають бойові державні нагороди та членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу засідання координаційного центру з питань соціальної та психологічної підтримки учасників антитерористичної операції №47 вирішено, виділити позивачеві земельну ділянку для будівництва житлового будинку в порядку черги, у разі відмови чи забезпечення інших учасників АТО, які передують йому в окремому обліку учасників АТО, для отримання земельних ділянок. За вказаною адресою відмовлено у наданні власної згоди.

Іншими словами, Чернівецька міська рада відмовляючи позивачу в задоволені заяви, керувалась висновком координаційної ради (протокол №47), як органу, який законодавчо не передбачений, як орган державної влади чи структурний підрозділ органу місцевого самоврядування, так само як і не наділений повноваженнями бути учасником земельних правовідносин «розглядати земельні питання», а тому суд відхиляє аргументи відповідача в цій частині.

7. Статтею 24 Конституції України гарантовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Вільний вибір місця проживання в Україні гарантується статтею 33 Конституції України і закріплений Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України.

Згідно положень абзацу 3 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони бажають проживати чи перебувати.

Таким чином позивач, як громадянин України, наділений правом на вільний вибір адміністративно-територіальної одиниці, де він хоче проживати і, здійснюючи такий вибір, має рівні права і свободи, що й мешканці цієї адміністративно-територіальної одиниці, у тому числі, на отримання земельної ділянки у власність.

Положеннями абзацу 1 пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надана пільга із першочергового відведення земельних ділянок в тому числі і для індивідуального житлового будівництва.

Згідно приписів пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно із підпунктом 2 пункту "а" частини першої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги інвалідам, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, інвалідам з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Тобто, певній категорії громадян держава надає та гарантує ряд пільг, серед яких є першочергове одержання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва. Обов`язок із забезпечення таких громадян земельними ділянками покладається державою, зокрема, на органи місцевого самоврядування - територіальні громади.

Відтак позивач, як учасник бойових дій, має першочергове право на відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та наділений правом на вільний вибір адміністративно-територіальної одиниці, в даному випадку земельної ділянки.

Також суд, відхиляє інші доводи відповідача, оскільки системний аналіз приписів статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, які наведені вище.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Водночас слід зазначити, в оскаржуваному рішенні міської ради про відмову, Чернівецькою міською радою не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

8. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України. Аналіз наведеного вище вказує на те, що відповідач у спірних правовідносинах прийняв рішення, яке є необґрунтованим, тобто прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не розсудливе.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Пунктом 34 частини 1статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Таким чином, спірне рішення вважається прийнятим у передбаченій законом формі (належним чином оформленим) та органом, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання.

В той же час, як зазначалось вище, частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено місячний строк розгляду клопотання особи щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 5 статті 46 Закон № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження, тощо). Оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном "питання відведення земельних ділянок".

Отже, враховуючи те, що позивач звернувся з відповідним клопотанням 04.12.2019 року, а оскаржуване рішення винесено 17.03.2020 року, відповідачем допущено порушення місячного строку розгляду клопотання позивача, що також не узгоджується з критерієм визначеним статтею 2 КАС України, в частині розумних строків розгляду клопотань.

Разом з тим, слід зазначити, що строк розгляду клопотання, є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими), утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі.

9. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити також те, що позивач є учасником бойових дій та приймав участь в бойових діях в на сході України, що відповідачем при прийнятті спірного рішення теж не враховано.

Пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 вказаного Закону учасникам бойових дій (статті 5,6) надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

10. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Чернівецької міської ради прийняти рішення за заявою позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з графічними матеріалами, поданим в якості додатку до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

В даному випадку відсутнє втручання суду у дискреційні повноваження Чернівецької міської ради з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. - під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

В даному випадку повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частинами 6-7 статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Отже, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не є втручанням суду у дискреційні повноваження Чернівецької міської ради, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №825/602/17, від 22.12.2018р. у справі №804/1469/17, від 26.02.2019р. у справі №802/721/18-а та від 05.03.2019р. у справі №2040/6320/18.

11. Звертаючись до суду позивач також наводив аргументи щодо відшкодування завданої моральної шкоди, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом частини 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно із приписами статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 2 статті 1167 цього Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

За змістом позовної заяви позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі десять тисяч гривень обґрунтував її тим, що відповідач прийнявши рішення про відмову в задоволенні заяви позивача через чотири місяці від подання такої заяви спричинив останньому психологічне напруження, розчарування та незручності.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивачем у належний спосіб не доведено, що така шкода була йому нанесена відповідачем, з урахуванням причинного зв`язку поданої заяви та наслідків її розгляду, в той час коли частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. Зокрема матеріали справи не містять жодних доказів, які могли б підтвердити дійсний факт його психологічних напружень.

12. З встановлених судом обставин вбачається, що позивачем дотримано всіх критеріїв визначених земельним законодавством за для реалізації свого права на отримання земельної ділянки. При цьому, у спірних правовідносинах не вбачається жодних підстав, мотивів або ж аргументів, які б давали можливість суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд (дискреційно).

При вирішенні вказаного спору, судом не перебираються властиві суб`єкту владних повноважень функції, а лише дається правова оцінка спірним правовідносинам і визначається належний спосіб захисту з урахуванням вимог статті 245 КАС України, який сприятиме повному захисту порушеного права та інтересу позивача.

13. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність свого рішення щодо відмови позивачеві у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відтак адміністративний позов підлягає до задоволення частково, з урахуванням наведених вище висновків щодо завданої моральної шкоди.

14. Звертаючись до суду позивач також просив застосувати у цій справі звіт про виконання рішення суду, з огляду на що суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1-3 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

У відповідності до частини 4 статті 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова (окрім іншого): забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

Частиною 5 статті 42 цього Закону визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Оцінивши в сукупності обставини справи, суд вважає за необхідне застосувати до Чернівецької міської ради в особі голови цієї ради - зобов`язання, у вигляді подання (надіслання) до суду у місячний строк після набрання цим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що сприятиме ефективному захисту порушеного права зі сторони суб`єкта владних повноважень, та є достатнім засобом відновлення порушеного права.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до посвідчення учасника бойових дій, позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, та відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

2. З урахуванням наведеного, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, про визнання протиправним і скасування рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2.2 рішення 78 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від 17.03.2020 року за №2105.

3. Зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як учаснику бойових дій, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,05 га для будівництва і обслуговування і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 , між земельними ділянками кадастрові номери :19:001:0079 та :19:001:0083 .

4. Зобов`язати Чернівецьку міську раду подати Чернівецькому окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду у цій справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позовних відмовити.

6. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , код РНОКПП: НОМЕР_1 _

Відповідач - Чернівецька міська рада (Центральна площа, 1, м. Чернівці, 58002, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент містобудівного комплексу за земельних відносин Чернівецької міської ради (58006, м. Чернівці, вул.Б.Хмельницького, 64-А ).

Суддя О.В. Боднарюк