Справа № 440/3754/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3754/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою";

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області за межами населеного пункту у відповідності до поданої ним заяви вх№П-21591/0/25-19 від 16 грудня 2019 року /а.с. 1-8/.

Позов обґрунтований тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Позивач вважає оскаржуваний наказ таким, що винесений з порушенням вимог Земельного кодексу України, а посилання в ньому на невідповідність поданого на розгляд клопотання вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України - безпідставним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 22-24/ зазначив, що запитувана позивачем земельна ділянка належить до земель колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 27 червня 1996 року, а тому вважається власністю територіальної громади і Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є розпорядником цієї земельної ділянки.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою від 16 грудня 2019 року (вхідний номер П-21591/0/25-19 від 16 грудня 2019 року) /а.с. 26/ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області за межами населених пунктів.

До вказаної заяви додав: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорта, ідентифікаційного коду та довіреності /а.с.26-27/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі №440/367/20, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року /а.с.33-35/, встановлено обставини справи, які в силу положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не доказуються при розгляді цієї справи, а саме:

"Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.12.2019 №15241-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" /а.с. 31/ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області, для ведення особистого селянського господарства з підстави невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Не погодившись з наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.12.2019 №15241-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", позивач звернувся до суду з цим позовом".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі №440/367/20, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року /а.с.33-35/, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа - Дібрівська сільська рада Диканського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28 грудня 2019 року №15241-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року (вхідний номер П-21591/0/25-19 від 16 грудня 2019 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області, з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судовим розглядом у вказаній справі встановлено, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28 грудня 2019 року №15241-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" не конкретизує невідповідність поданої заяви вимогам частини шостої статті 118 ЗК України та не вказує на необхідність подання заявником додаткових документів, зокрема погодження землекористувача, а також не містить мотиву відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України. Також судом відхилено довід ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про те, що запитувана позивачем земельна ділянка належить на праві колективної власності Колективному сільськогосподарському підприємству імені Чапаєва відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ПЛ №17 від 27.06.1996, виданого КСП ім. Чапаєва для ведення колективного сільського господарства відповідно до рішення виконкому Чапаєвської сільської Ради народних депутатів від 27 червня 1996 року №42, оскільки відповідачем не доведений факт перебування спірної земельної ділянки у комунальній власності, а відтак факт розпорядження такою земельною ділянкою територіальною громадою в особі відповідної ради.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" /а.с.25/, прийнятим з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі №440/367/20, відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області, орієнтовного розміру земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства з підстави невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а саме: земельна ділянка відноситься до земель колективної власності згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 27 червня 1996 року.

Не погодившись з наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вимоги до клопотання та документів, які додаються до клопотання, закріплені у частині шостій статті 118 ЗК України, а підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначені частиною сьомою цієї статті. При цьому перелік таких підстав для відмови є вичерпним.

Судовим розглядом встановлено, що у наказі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначено невідповідність поданого на розгляд клопотання (заяви) вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а саме: земельна ділянка відноситься до земель колективної власності згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 27 червня 1996 року.

На підтвердження того, що запитувана позивачем земельна ділянка належить на праві колективної власності Колективному сільськогосподарському підприємству імені Чапаєва відповідач надав суду лише копію Державного акта на право постійного користування землею серії ПЛ №17 від 27 червня 1996 року, виданого КСП ім. Чапаєва для ведення колективного сільського господарства відповідно до рішення виконкому Чапаєвської сільської Ради народних депутатів № 42 від 27 червня 1996 року /а.с.28-29/.

Відповідно до пункту 7 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Пунктом 21 вказаного розділу установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" № 2498-VIII від 10 липня 2018 року набрав чинності з 01 січня 2019 року, а тому землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, з 01 січня 2019 року.

Отже, як вірно зазначає відповідач, підстави для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, виникли з 01 січня 2019 року.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказу того, що обрана позивачем земельна ділянка входить до складу саме тих земель, право на які належало (належить) Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва згідно вказаного державного акта.

Також відповідачем не надано доказів того, що землі КСП ім. Чапаєва передані у комунальну власність територіальної громади та проведено державну реєстрацію права комунальної власності на такі землі (зокрема, наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про передачу земель із державної власності у комунальну; акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку чи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Отже, відповідачем не доведений факт перебування спірної земельної ділянки у комунальній власності, а відтак факт розпорядження такою земельною ділянкою територіальною громадою в особі відповідної ради.

Один лише Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ №17 від 27 червня 1996 року, що виданий КСП ім. Чапаєва, не може підтверджувати відсутність у відповідача повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З огляду на викладене, наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 06 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідна вимога позивача - задоволенню.

Оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд, з огляду на повторну (з тих самих підстав та без урахування висновків суду у справі № 440/367/20) відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вважає за можливе зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до поданої ним заяви від 16 грудня 2019 року (вх.№П-21591/0/25-19 від 16 грудня 2019 року).

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №13795-СГ від 02 червня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Диканського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до поданої ним заяви від 16 грудня 2019 року (вх.№П-21591/0/25-19 від 16 грудня 2019 року).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк