Справа № 200/5985/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 р. Справа№200/5985/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 червня 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгової пенсії,

- зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року слюсарем-ремонтником металургійних печей та електромонтером електрообладнання в цеху металургійних печей в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна; з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року електромонтером з ремонту електрообладнання в цеху №4 Костянтинівського заводу "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева; з 04.11.1991 року по 26.05.1999 електрослюсарем в Костянтинівському заводі обважнювачів з урахуванням правової оцінки наданої судом.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05.06.2020 року йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з посиланням на відсутність пільгового стажу.

Позивач вважає таке рішення відповідача неправомірними, у зв`язку з чим, змушений був звернутися до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/5985/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

17 липня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обгрунтування заперечень зазначено про те, що заявником надана довідка від 07.01.2019 року №35, в якій зазначено, що первинні документи ПРаТ «Донецький металургійний завод» знаходяться в м. Донецьк, яке не контролюється органами державної влади України, тому у підприємства відсутні документи, на підставі яких можна надати інформацію про пільговий період роботи заявника в зазначеному підприємстві, у зв`язку з чим, період роботи позивача з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року слюсарем-ремонтником металургійних печей та електромонтером електрообладнання в цеху металургійних печей в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна не зараховано до пільгового стажу. Період роботи позивача з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року електромонтером з ремонту електрообладнання в цеху №4 Костянтинівського заводу "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева не зараховано до пільгового стажу, оскільки неможливо провести перевірку обгрунтованості видачі довідки про пільговий характер роботи від 16.12.2010 року, зареєстрованої за номером № 40/12. Період роботи позивача з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року в Костянтинівському заводі обважнювачів не зараховано до пільгового стажу роботи по Списку № 2, оскільки в довідці від 01.06.2020 року №519/20 назва розділу II «Виробництво обважнювачів» не відповідає назві розділу II «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випал руд і нерудних копалин» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці, розгляд справи здійснюється у перший робочий день судді.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 24 квітня 1996 року), та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () - орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. В обгрунтування рішення зазначено про те, що період роботи позивача з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року слюсарем-ремонтником металургійних печей та електромонтером електрообладнання в цеху металургійних печей в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна не зараховано до пільгового стажу, оскільки заявником надана довідка від 07.01.2019 року №35, в якій зазначено, що первинні документи ПРаТ «Донецький металургійний завод» знаходяться в м. Донецьк, яке не контролюється органами державної влади України, тому у підприємства відсутні документи, на підставі яких можна надати інформацію про пільговий період роботи заявника в зазначеному підприємстві. Період роботи позивача з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року електромонтером з ремонту електрообладнання в цеху №4 Костянтинівського заводу "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева не зараховано до пільгового стажу, оскільки неможливо провести перевірку обгрунтованості видачі довідки про пільговий характер роботи від 16.12.2010 року, зареєстрованої за номером № 40/12. Період роботи позивача з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року в Костянтинівському заводі обважнювачів не зараховано до пільгового стажу роботи по Списку № 2, оскільки в довідці від 01.06.2020 року №519/20 назва розділу II «Виробництво обважнювачів» не відповідає назві розділу II «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випал руд і нерудних копалин» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Відповідно до наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 складає 39 років 03 місяці 02 дні, пільговий стаж по списку №2 - 0 років 0 місяців 0 днів.

Будь-яких інших обґрунтувань щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах рішення відповідача не містить.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття Управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі- Закон № 1058).

Законом № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року на Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , останній з 10.09.1986 року по 14.01.1987 року працював в Донецькому ордена Леніна Металургійному заводі ім. В. І. Леніна (ПРаТ «Донецький металургійний завод») слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху ремонту металургійних печей, з 15.01.1987 року по 30.06.1988 року працював електромонтером з обслуговування електрообладнання в цеху ремонта металургійних печей, з 01.07.1988 року по 01.08.1989 року працював електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання в цеху ремонта металургійних печей.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162.

Аналогічні підтвердження періоду роботи позивача в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року знайшли своє відображення у довідці ПРаТ «Донецький металургійний завод» від 14 березня 2017 року №08/31-387, наданої позивачем до матеріалів справи.

Окрім того, позивачем надано Історичну довідку від 14.03.2017 року №08/окПРаТ «Донецький металургійний завод», з якої вбачається перейменування та реорганізація підприємства.

Як зазначає позивач у позовній заяві, та зазначений факт не заперечується відповідачем у відзиві, вищезазначені довідки відповідачем не були прийняті до розгляду, оскільки останні видані на непідконтрольній території, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

При цьому, суд зазначає, що довідки засвідчені належним чином. Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 18.04.2019 року по справі № 344/16404/16-а.

Окрім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Таким чином, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Отже, неврахування зазначеної довідки є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Та обставина, що довідки видані підприємством, яке розташовано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії за наявності у нього необхідного стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17 (провадження № К/9901/30786/18) та від 27 лютого 2019 року у справі № 266/4889/16-а (провадження № К/9901/18644/18).

Суд вважає, що відповідачем неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року.

Підставою для незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року електрослюсарем на Костянтинівському заводі обважнювачів слугувало те, що в довідці від 01.06.2020 року №519/20 назва розділу II «Виробництво обважнювачів» не відповідає назві розділу II «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випал руд і нерудних копалин» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, на що суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , останній з 04.11.1991 року по 31.05.2006 року працював на Костянтинівському заводі обважнювачів слюсарем - електриком 5 розряду в об`єднаному цеху з виробництва берітового обважнювача, з 01.06.2006 року по 24.09.2007 року працював у відділенні підготовки та переробки комової глини слюсарем-електриком 5 розряду.

Як вбачається з довідки ПрАТ «Завод обважнювачів» від 01.06.2020 року №519/20 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на Костянтинівському заводі обважнювачів і за період з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року виконував роботи за професією (2030000а-19931) електрослюсар (слюсар) черговий та по ремонту устаткування, що передбачена Списком №2 розділ II, «Виробництво обважнювачів», підстава Постанова Кабінета Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

На період роботи позивача діяв Список, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Згідно розділу II «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування, обпалювання руд і нерудних копалин)» Списку №2, після позиції 20300000 міситься позиція: Брикетування. Виробництво обважнювачів. Сортування на шахтах, розрізах (кар`єрах). Обпалювання руд, нерудних копалин. Збагачувальні (доводочні) фабрики, цехи, установки для збагачення руди, пісків при видобуванні кольорових, дорогоцінних металів, алмазів. Збезводнювання вугілля. Фабрики гранульованого вугільного порошку і пиловидного вугілля, що дає право на пільгову пенсію за професією: Електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування (2030000а-19931).

З огляду на зазначене вище, суд вважає безпідставними послання відповідача на невідповідність назви розділу, оскільки у довідці було вказано список, який дає право на призначення пільгової пенсії, номер розділу, та відповідну позицію зазначеного розділу. Так, дійсно, в довідці відсутня назва розділу, але той же час, суд зазначає, що не усі недоліки записів у документах можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Окрім того, відсутність назви розділу у довідці, не може слугувати підставою для відмови в призначенні пенсії, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем документів та не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії за наявності у нього необхідного стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що виконувані роботи позивачем за період з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року, на Костянтинівському заводі обважнювачів підтверджують його право на зарахування зазначеного періоду за Списком № 2 та відповідачем неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 період роботи позивача з 04.11.1991 року по 26.05.1999 року на Костянтинівському заводі обважнювачів.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року на Костянтинівському заводі "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева, оскільки неможливо провести перевірку обгрунтованості видачі довідки про пільговий характер роботи від 16.12.2010 року, зареєстрованої за номером № 40/12, суд зазначає наступне.

З записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач з 15.08.1989 року по 28.10.1991 року працював на Костянтинівському заводі "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева електромонтером 5 розряду.

Позивачем до матеріалів справи була надана Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.12.2010 року №40/12, видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на Костянтинівському заводі "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева і за період з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року за професією: електромонтер з ремонту електрообладнання, що передбачена списком №2 розділом XIX на підставі: Постанови від 22.08.1956 року №1173.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана до відповідача довідка архівного відділу Костянтинівської міської ради від 30.01.2020 року №05-01-31/55, в якій повідомлено позивача про те, що документи з кадрових питань (особового складу) Костянтинівського заводу «Автоскло» ім.. ОСОБА_2 на державне зберігання не надходили. Додатково повідомлено, що згідно інформації від 08.04.2011 №3/5Б ліквідатора Заводу «Автоскло» ім.К.Т. ОСОБА_3 в період з 23.02.2011 року по 10.03.2011 року невстановленою особою здійснено крадіжку архіву підприємства-банкрута. Ліквідатором по факту крадіжки подана заява до правоохоронних органів. Постановою від 18.03.2011 дізнавачем СД Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області порушена карна справа за статтею 357 ч.1 КК України.

У матеріалах справи також міститься довідка від 16.12.2010 року №40/12, про перейменування з 01.01.1989 року Костянтинівського Заводу «Автоскло» у виробниче об`єднання «Автоскло» (наказ від 21.12.1988 року №1057). З 01.04.1999 року утворено Державне підприємство «Завод «Автоскло» (наказ від 31.03.1999 року №28). 22.07.1999 року Державному підприємству «Завод «Автоскло» присвоєно ім`я ОСОБА_2 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.1999 року №1333).

Інформація, викладена в довідках, виданих ліквідатором повністю узгоджується з записами у трудовій книжці позивача.

Як зазначає відповідач у рішенні та відзиві, позивачем надана довідка від 01.06.2020 року № 05-01-31/265, видана архівним відділом Костянтинівської міської ради, у якій зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) Костянтинівського заводу «Автоскло ім. К. Т. Бондарева» на державне зберігання в архів не надходили. Також повідомлено, що згідно Інформації від 08.04.2011 року № 3/5 Б ліквідатора заводу «Автоскло ім. К. Т. Бондарева» ОСОБА_4 в період з 23.02.2011 року по 10.03.2011 року невстановленою особою здійснено крадіжку архіву підприємства-банкрута. У зв`язку з чим, провести перевірку щодо обгрунтованості видачі довідки про пільговий характер роботи від 16.12.2010 року, зареєстрованої за номером № 40/12 не можливо.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Костянтинівське державне підприємство «Завод "Автоскло" імені К.Т.Бондарєва" припинило свою діяльність (дата запису: 11.07.2012; номер запису: 3002687). Як вбачається з витягу, ОСОБА_4 - голова комісії з припинення або ліквідатор.

Також, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.06.07 року у справі № 3/5б припинені повноваження ліквідатора ОСОБА_5 та ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий ОСОБА_4 , що підтверджує право вищезазначеної особи на підписання довідки від 16.12.2010 року №40/12.

Разом з тим, суд зазначає, що механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника регулюється Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку № 18-1).

Для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Верховним Судом 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформульовано правову позицію: що відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: заяву про підтвердження стажу роботи; трудову книжку, тощо.

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (пункт 11 Порядку № 18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (пункт 12 Порядку № 18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 13 Порядку № 18-1).

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 15 Порядку № 18-1).

З урахуванням викладених норм, суд дійшов висновку, що підтвердження пільгового стажу у разі ліквідації підприємства здійснюється у відповідному порядку. Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів Пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 3.3 Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У пункті 4.7 Порядку № 22-1 окреслено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вищезазначені законодавчо встановлені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу IV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу III вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Як зазначено вище Порядком № 637 та Порядком № 18-1 визначено механізм підтвердження пільгового стажу у випадках коли підприємство є ліквідованим.

Відповідач при вирішенні заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, дав оцінку поданим ним до заяви документам та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії, одночасно давши оцінку наявності чи відсутності у ОСОБА_1 відповідного пільгового стажу для її призначення.

Однак, як зазначено вище, питання про зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 15.08.1989 року по 25.01.1991 року на Костянтинівському заводі "Автоскло" ім. К.Т. Бондарева при умовах, наявних у позивача, повинно прийматися Комісією у відповідності до зазначених Порядків.

Як вбачається з рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії та відзиву, заява позивача від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років не розглядалась і жодного рішення за результатами її розгляду прийнято не було.

Саме за результатами розгляду заяви Комісією повинно прийматися рішення про призначення чи відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах. Зазначені рішення є обов`язковими для пенсійних органів.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що після прийняття документів від позивача 01.06.2020 року ОСОБА_1 були надані роз`яснення щодо необхідності, відповідно приписів Порядку № 18-1, звернутись із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах на Державному підприємстві завод «Автоскло» ім.К.Т.Бондарева з 15.08.1989 року по 28.10.1991 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, не можна вважати таким яке прийнято на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та у відповідності до приписів Порядку 21-1.

За результатами розгляду заяви позивача від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідач не надав допомоги позивачу в належному оформленні документів та за відсутності рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, яке є обов`язковим для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій, відразу рішенням від 05.06.2020 року відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно перебрав на себе повноваження Комісії щодо підтвердження чи відсутності пільгового стажу, неналежним чином розглянув заяву позивача та передчасно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити позовні вимоги щодо зарахування періоду роботи позивача на Державному підприємстві завод «Автоскло» ім.К.Т.Бондарева з 15.08.1989 року по 28.10.1991 року до його пільгового стажу, оскільки питання підтвердження пільгового стажу не було предметом розгляду Комісії.

При цьому, суд зазначає, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (N 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polanda N 30210/96).

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В контексті викладеного, суд зазначає, що оскільки при розгляді заяви позивача від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не було забезпечено дотримання вимог Порядку №22-1 та Порядку № 18-1 при розгляді питання про зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи на Державному підприємстві завод «Автоскло» ім.К.Т.Бондарева з 15.08.1989 року по 28.10.1991 року, тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 05 червня 2020 року про відмову позивачу в призначенні пільгової пенсії та зобов`язання відповідача повторно у встановленому законом порядку розглянути заяву позивача від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна; з 04.11.1991 року по 26.05.1999 в Костянтинівському заводі обважнювачів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 червня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, буд.25 ) повторно у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.06.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 10.09.1986 року по 01.08.1989 року в Донецькому металургійному заводі імені В.І. Леніна; з 04.11.1991 року по 26.05.1999 в Костянтинівському заводі обважнювачів.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 25, РНОКПП 42171400) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 14 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова