Справа № 200/7546/20-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р. Справа№200/7546/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - УПФУ, відповідач), в якому просить: - скасувати рішення № 6208 від 22 листопада 2018 року про відмову в призначенні пенсії за Списком №2; - зобов`язати призначити пенсію за Списком № 2 з 3 вересня 2018 року.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на те, що на день звернення позивача до УПФУ угода між Україною та Республікою Сербія, яка б регулювала питання пенсійного забезпечення - відсутня. Але Розпорядженням Президента України від 28.01.2020, утворено делегацію України для участі у переговорах з Республікою Сербія щодо підготовки проекту Угоди між Україною та Республікою Сербія про соціальне забезпечення. Зважаючи на правову, соціальну природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначення пенсія, - в Україні чи за її межами. Також зазначає, що законодавством в сфері пенсійного забезпечення право на зарахування усього наявного трудового (страхового) стажу не ставиться в залежність від можливостей у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей на підприємстві.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 на день звернення складає 14 років 2 місяці 26 днів, у тому числі. стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 13 років 07 місяців 27 днів. До страхового стажу не зараховано періоди навчання позивача з 01.09.1978 по 18.06.1979, з 01.09.1981 по 08.06.1982, періоди військової служби з 06.10.1982 по 20.09.1983, з 04.09.1984 по 12.11.1984, період роботи з 27.05.1985 по 18.07.1996 на території Республіки Сербія. У зв`язку з відсутністю Угоди між Україною та Республікою Сербія про співробітництво в галузі соціального (пенсійного) забезпечення, управління не має законних підстав врахувати періоди навчання, військової служби, роботи на території Республіки Сербія до загального страхового стажу при призначення пенсії в України та звертатися до відповідних органів Республіки Сербія щодо призначення пенсій за страховий стаж, набутий на її території.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Відстрочено позивачу сплату судового збору, витребувано у відповідача докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Сербії, що підтверджується посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 від 13 жовтня 2015 року.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.09.2018 № 6208 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, УПФУ прийняло оскаржуване рішення від 22.11.2018 року № 6208 про відмову в призначенні пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховані періоди навчання з 01.09.1978 по 18.06.1979, з 01.09.1981 по 08.06.1982; періоди військової служби з 06.10.1982 по 20.09.1983, з 04.09.1984 по 12.11.1984; період роботи з 27.05.1985 по 18.07.1996 на території Республіки Сербії. Відповідач зазначив, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 14 років 02 місяців 26 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 - 13 років 07 місяців 27 днів, що не відповідає вимогам пп.2 ч.2 ст. 114 розділу Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем до суду надані: копія перекладу свідоцтва Соціалістичної республіки Сербія про отриману освіту від 08.06.1982 № 132/24/1982, з якого випливає, що ОСОБА_1 отримав середню спеціальну освіту з кваліфікації: молодший конструктор інвентарю, спеціальність: машинобудування; копія перекладу свідоцтва Соціалістичної республіки Сербія № 382/1/19 від 11.06.1980 щодо навчання ОСОБА_1 у 1979/1980 навчальному році; копія перекладу довідки Республіки Сербія № 468-2 від 26 червня 2018 року щодо проходження військової служби (зі зброєю) у період з 06.10.1982 по 20.09.1983 і в період з 04.09.1984 по 12.11.1984; копія перекладу трудової книжки Соціалістичної республіки Сербія Серії НОМЕР_2 .

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії у зв`язку з неврахуванням до пільгового стажу окремих періодів роботи позивача.

Частиною 2 ст. 19 Конституція України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) установлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами п. 2 ч. 2 вказаної статті передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів ч. 2 - ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, ст. 4 Закону № 1058-IV установлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Отже, періоди 01.09.1978 по 18.06.1979, з 01.09.1981 по 08.06.1982, періоди військової служби з 06.10.1982 по 20.09.1983, з 04.09.1984 по 12.11.1984, період роботи з 27.05.1985 по 18.07.1996 не можуть бути визначені як страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за Законом № 1058-IV. У ці періоди позивач не підлягав загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню за законодавством, яке в Україні, та і за ці періоди не сплачувалися страхові внески за законодавством, яке в Україні.

Указані періоди можуть бути враховані до страхового стажу позивача тільки за наявності відповідного міжнародного договору з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, зокрема, міжнародного договору з Республікою Сербією.

На момент звернення позивача до УПФУ відсутній відповідний міжнародний договір з пенсійного забезпечення з Республікою Сербією, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Тому у відповідача відсутні правові підстави для зарахування указаних періодів до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії УПФУ діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 (справа № 1-32/2009) суд вважає безпідставним, оскільки в цьому рішенні Конституційний Суд України не висловлював правової позиції щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу осіб певних періодів, зокрема, роботи, навчання і військової служби в інших державах.

У вказаному рішенні наведені правові висновки щодо припинення виплати вже призначеної пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір.

З наведених підстав безпідставним також є посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Пейчич проти Сербії» (Pejcic v. Serbia) та у справі «Грудіч проти Сербії» (Grudic v. Serbia), на які посилається позивач, так само відсутні правові висновки щодо спірних в цій справі питань, оскільки у вказаних справах заявникам не виплачувалась вже призначена пенсія, а правовідносини щодо наявності права на призначення пенсії не були спірними.

Розпорядження Президента України від 28 січня 2020 року № 59/2020-рп «Про делегацію України для участі у переговорах з Республікою Сербія щодо підготовки проекту Угоди між Україною та Республікою Сербія про соціальне забезпечення» не створює жодних правових підстав для зарахування указаних періодів до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 840,80 грн за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 2 ст. 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 840,80 грн підлягає стягненню з позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (посвідка на постійне проживання: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42171861, 85323, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А) про скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Повне рішення суду складене 15 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков