Справа № 140/7291/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року ЛуцькСправа № 140/7291/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2019 року №UA204000/2019/300018/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/300019.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до копії рахунку-фактури (інвойсу) №2019528 від 04.12.2019 придбав за 5100 євро (EUR) у компанії "FE Motors" (Німеччина, Бендорф) бувший у використанні легковий автомобіль марки BMW, модель 318D TOURING, номер кузова НОМЕР_1 , номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель (двигун у несправному стані), модельний рік виготовлення 2015 рік.

Декларантом позивача 10.12.2019 було подано митному органу митну декларацію №UA204130/2019/300093, у якій митну вартість вищенаведеного транспортного засобу визначено за основним першим методом на підставі фактурної його вартості в 5100 євро (EUR), та витрат по транспортуванню останнього, що склали 100 євро (EUR), що в сукупності по курсу НБУ становить 136422,14 грн., з огляду на що позивачем була розрахована сума митних платежів в розмірі 57786,58 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Однак електронним листом орган доходів і зборів повідомив, що подані декларантом до митного оформлення товару за вищенаведеною митною декларацією містять розбіжності, а тому декларанта повідомлено про необхідність подання додаткових документів, а саме: касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; висновку про якісні та вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями.

Однак, незважаючи на надані додатково представником декларанта документи, які підтверджують ту обставину, що продаж автомобіля з аукціону та подальший його перепродаж здійснювався з врахуванням неробочого стану двигуна, який підлягав заміні, 21.12.2019 відповідач прийняв рішення №UA204000/2019/300018/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2019/30019.

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Вказує на те, що заявлена декларантом митна вартість базується на фактурній ціні придбаного автомобіля, яка документально підтверджена наданими митному органу документами, зокрема, рахунком-фактурою (інвойсом) від 04.12.2019 №2019528, платіжним документом - квитанцією про міжнародний переказ грошових коштів від 04.12.2019 №e921fb53-4539-458c-86b4-bd5103bb37e, відповідно до яких вартість придбаного автомобіля становить 5100 євро (EUR). Звертає увагу на те, що даний автомобіль містить несправності у вигляді пошкодженого двигуна, про що зазначено у рахунку-фактурі (інвойсі). При цьому, вважає безпідставними посилання відповідача у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/300019 про наявність складеного акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.12.2019 №UA205020/2019/400010, оскільки такий акт огляду не складався. Крім того, про відсутність проведених митних оглядів зазначено у графі 32 рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2019 року №UA204000/2019/300018/1.

Позивач вказує на те, що ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. При цьому, застосування резервного методу можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти. Разом з тим, жодних необхідних консультацій між сторонами проведено не було. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того, у рішенні про коригування митної вартості не наведено достатніх підстав правомірності проведеного митним органом розрахунку митної вартості без врахування технічного стану транспортного засобу, що впливає на митну вартість вказаного товару. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідачем не обґрунтована ціна товару, яка визначена останнім у розмірі 9300,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

На підставі вищенаведеного просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення та картку відмови.

Ухвалою суду від 14.07.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.55).

Відповідач у поданому відзиві від 30.07.2020 вих. № 7.13-10/09/379 (а.с.58-63) позов ОСОБА_1 не визнає, посилаючись на те, що відповідно до поданого позивачем до митного оформлення рахунку від 04.12.2019 року даний автомобіль ним було придбано за вартістю 5100,00 євро у іноземної юридичної особи "FE Motors" (Німеччина). При цьому, з метою підтвердження зазначених у митній декларації відомостей щодо ціни автомобіля та його митної вартості позивачем до митного оформлення також було надано і рахунок від 05.11.2019 року, згідно якого компанія "FE Motors" придбала даний автомобіль у іншої юридичної особи в Німеччині, як вказує у позовній заяві позивач, за ціною 4789,00 євро. Водночас, рахунок від 05.11.2019 року містить запис, що вартість автомобіля в розмірі 4789,00 євро є вартістю без ПДВ, а загальна вартість даного автомобіля (із 19% ПДВ - 909,01 євро) становить 5698,91 євро. Таким чином, вказане свідчить, що компанія "FE Motors" придбала даний автомобіль по ціні 5698,91 євро, а не по ціні 4789,00 євро, як стверджує позивач у позові. Враховуючи вище вказане, продаж даного автомобіля компанією "FE Motors" для позивача по ціні 5100,00 євро є економічно необгрунтованим та недоцільним, оскільки компанія "FE Motors" в такому випадку залишається у значному збитку.

Крім того, заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу не може бути визнана у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари. Надана декларантом «квитанція про оплату» від 04.12.2019, в якій зазначено посилання на фактуру №2019528, без зазначення дати. Додатково надана декларантом квитанція міжнародного переказу грошових коштів від 04 грудня 2019 року від фізичної особи ОСОБА_1 в адресу продавця - "FE Motors" не містить в собі посилання на інвойс, що неуможливлює поширення даних документів на заявлений до митного оформлення товар. Декларантом у 31 графі митної декларації, поданої до митного оформлення, зазначено, що транспортний засіб має пошкоджений двигун, проте дана інформація не підтверджена інспектором митниці, який проводив митний огляд транспортного засобу шляхом зазначення пошкоджень в акті митного огляду. Декларантом надано лист від 13.12.2019 № 381-вих, в якому зазначено, що продаж автомобіля з аукціону і його перепродаж здійснювався з врахуванням неробочого стану двигуна. Проте у підтвердженні з інтернет-аукціону від 05.11.2019 про те, що продавець "FE Motors" виграв лот на автомобіль BMW 318D НОМЕР_3 з пробігом 240430 км за ціною нетто 4789 євро не зазначено, що двигун автомобіля є таким, що вийшов з ладу.

Додатково зазначає, що декларант відмовив у наданні висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, які мають відповідні навички для визначення технічного стану транспортного засобу. Документ, що підтверджує витрати на транспортування не містить маршруту перевезення. Відтак, не надано декларантом усіх додатково витребуваних митницею документів. А тому митну вартість товару визначено у сумі 9400 євро на підставі відомостей про вартість транспортного засобу згідно цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, електронного довідника www.schwackenet.de, на рівні 9300 євро та довідки, наданої декларантом про витрати на транспортування товару автомобіля від 09.12.2019 № б/ н на суму 100 євро.

Здійснено випуск транспортного засобу у вільний обіг за митною декларацією від 21.12.2019 № UA204130/2019/300737, із врахуванням положень частини 7 статі 55 Митного кодексу України.

На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив від 10.08.2020 (а.с.71-75) представник позивача вважає, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані додатково представником декларанта документи підтверджують ту обставину, що продаж автомобіля з аукціону та подальший його перепродаж здійснювався з врахуванням неробочого стану двигуна, який підлягав заміні. Доводи відповідача про те, що рішення про коригування митної вартості товару було проведено у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари - є безпідставними та грунтуються лише на припущеннях.

Декларантом у митній декларації від 08.12.2019 року зазначено вартість автомобіля BMW 318D НОМЕР_3 з посиланням на фактуру від 04.12.2019 року № 2019528, видану продавцем "FE Motors", згідно якої вартість автомобіля становить 5100 євро, а також із зазначенням, що дане авто підлягає безмитному експорту та має повну несправність двигуна. На підтвердження вказаної вартості автомобіля декларантом до декларації також надано квитанцію про міжнародний переказ грошових коштів №e921fb53-4539-458c-86b4-bd5103bb37e від 04.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 здійснив одноразовий переказ у сумі 5100 євро на рахунок "FE Motors" за купівлю даного автомобіля. Тобто, при проведенні оплати через банківську установу відповідач чітко ідентифікував себе як покупця, а також продавця та предмет купівлі-продажу - автомобіля BMW 318D із зазначенням його вінкоду НОМЕР_3 та вартості. Також інспектору митниці також було надано лист від продавця про те, що даний автомобіль був придбаний за відповідну задекларовану вартість, що відповідає рахунку-фактурі. Доводи відповідача про те, що у квитанції про міжнародний переказ грошових коштів №e921fb53-4539-458c-86b4-bd5103bb37de від 04.12.2019 року відсутнє посилання на інвойс, що унеможливлює поширення даних документів на заявлений до митного оформлення товар є такими, що не відповідають дійсності, оскільки у призначенні платежу (квитанції від 04.12.2019 року) зазначено номер рахунку-фактури, а саме: згідно перекладу - «..РАХУНОК 2019528...»; згідно оригінального тексту - «..INVOICE 2019528...».

Щодо твердження відповідача про непідтвердження декларантом факту несправності двигуна автомобіля, то представник позивача зазначає, що заявлений у рішення про коригування митної вартості митний огляд транспортного засобу інспектором взагалі не проводився, а оглядалися документи, оскільки ним фактично лише проведено огляд документів, поданих декларантом. Під час заповнення митної декларації єдиним документом, який би містив інформацію про несправність двигуна була фактура №2019528 від 04.12.2019 року, яка й була надана при митному оформленні. Однак інспектором митниці дана інформація взята до уваги не була, і декларантові була поставлена вимога надати висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, які мають відповідні навички для визначення технічного стану транспортного засобу, а у проведенні огляду транспортного засобу на місці інспектором митниці декларанту було відмовлено. Крім того, на підтвердження несправності двигуна позивачем надано рахунок-фактуру від продавця та прогнозований кошторис по ремонту несправного мотора автомобіля БМВ від німецької спеціалізованої СТО по автомобілях БМВ, якими підтверджується, що ОСОБА_1 був придбаний автомобіль з неробочим двигуном.

Звертає увагу на те, що у позовній заяві була допущена механічна описка про те, що компанія "FE Motors" придбала автомобіль на аукціоні за ціною 4789 євро, оскільки пропущено слово «нетто». Висновки відповідача про те, що продаж компанією "FE Motors" ОСОБА_1 автомобіля за ціною 5100 євро є економічно необгрунтованим та економічно недоцільним теж викликає великий сумнів, враховуючи, що для приведення тільки двигуна даного авто в технічно справний стан необхідні значні капіталовкладення у розмірі 6974 євро, що є економічно не вигідно.

Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також вважає належним доказ лист (довідку) б/н від 09.12.2019, що підтверджує витрати у розмірі 100 євро про транспортування автомобіля.

На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 придбав у компанії "FE Motors" (Німеччина, Бендорф) бувший у використанні легковий автомобіль марки BMW, модель 318D TOURING, номер кузова НОМЕР_1 , номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель (автомобіль має повну несправність двигуна), об`єм - 1995 смі, рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата першої реєстрації - 12.03.2015, за ціною 5100 євро (EUR), що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) від 04.12.2019 №2019528 (а.с.10).

З метою здійснення митного оформлення даного товару декларант 10.12.2019 подав митному органу митну декларацію №UA204130/2019/300093, у якій визначив митну вартість вищенаведеного транспортного засобу на рівні 5200 євро (EUR) за основним першим методом на підставі фактурної вартості в сумі 5100 євро (EUR) та витрат по його транспортуванню в розмірі 100 євро (EUR), що в сукупності по курсу НБУ становить 136422,14 грн. (а.с.16).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 04.12.2019 №2019528; квитанцію від 04.12.2019 року про оплату в сумі 5100 євро (EUR) за придбаний автомобіль; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 ; декларацію про походження товару від 04.12.2019 №0380; експортну декларацію Європейського співтовариства MRN 19DE30Е1 від 05.12.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (транспортні витрати) від 09.12.2019; довідку № 09.12.2019-111 від 09.12.2019 року; квитанції від 06.12.2019 №11271070 про передоплату за митне оформлення ТЗ в розмірі 57500 грн. та від 10.12.2019 №11184415 про доплату за митне оформлення ТЗ в розмірі 287 грн. (а.с.10, 17-19, 22-23).

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД №UA204130/2019/300093 та долучених документів, а також з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу декларанту направлено електронне повідомлення (а.20), в якому зазначено, що подані декларантом до митного оформлення товару за вищенаведеною митною декларацією містять розбіжності, зокрема: транспортний засіб придбано фізичною особою ОСОБА_1 у юридичної особи "FE Motors" на підставі рахунку від 04.12.2019 № 2019528, згідно якого вартість транспортного засобу на експорт становить 5100 євро (EUR). Однак декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків і заявления до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і щодо розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб. Надана декларантом «квитанція про оплату» від 04.12.2019 року, в якій зазначено посилання на фактуру без зазначення дати, що унеможливлює поширення даного документу на заявлений до митного оформлення товар. Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (витяг з електронного довідника SuperSCHWACKE12/2019 - 9300 EUR). А тому декларанта повідомлено про необхідність подання додаткових документів, а саме: 1. касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2. висновку про якісні та вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями.

На зазначену вимогу позивач листом від 13.12.2019 надав митниці наступні документи:

оригінал квитанції міжнародного переказу грошових коштів від 04 грудня 2019 року від фізичної особи ОСОБА_1 ID/ НОМЕР_5 в адресу продавця - фірми "FE Motors" з номером клієнта DE на суму 5100 євро (EUR) за придбання автомобіля марки BMW, модель 318D TOURING, номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , згідно рахунку № НОМЕР_7 ;

підтвердження з інтернет-аукціону від 05.11.2019 року про те, що юридична особа "FE Motors" (Німеччина, Бендорф) дійсно виграла лот на автомобіль BMW 318D, НОМЕР_3 з пробігом 240430 км за ціною «нетто» 4789 євро (EUR);

лист-підтвердження продавця "FE Motors" (Німеччина, Бендорф) про те, що вищевказаний автомобіль був проданий ОСОБА_2 згідно рахунку-фактури № 2019528 за ціною 5100 євро;

кошторис витрат з авторизованої СТО по обслуговуванню автомобілів БМВ фірми "Автохаус Менке ТзОВ" з розрахунком витрат, необхідних для заміни двигуна та проведенню інших ремонтних робіт згідно замовлення №088425 від 18.02.2019 на загальну суму 10532,41 євро (а.с.22-31).

21.12.2019 відповідач прийняв рішення №UA204000/2019/300018/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2019/30019 (а.с.32-33).

Згідно з графою 30 оскаржуваного рішення митним органом було визначено митну вартість товару "Легковий автомобіль: марка - BMW, модель - 318D, 1 шт., бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата першої реєстрації - 12.03.2015, тип двигуна - дизель, об`єм - 1995 смі, потужність двигуна - 105 кВт, тип кузова - універсал, кузов № НОМЕР_1 , призначення - пасажирський, категорія ТЗ-М1, номер двигуна - № 47N , двигун у несправному стані, колір чорний, кількість місць - 5, колісна формула - 4х2. Торговельна марка - BMW, DE" за ціною 9400,00 EUR (євро), замість 5200,00 EUR (євро), що була заявлена декларантом.

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом у зв`язку з: 1. Відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, а саме: надана декларантом «квитанція про оплату» від 04.12.2019, в якій зазначено посилання на фактуру №2019528, без зазначення дати. Додатково надана декларантом квитанція міжнародного переказу грошових коштів від 04 грудня 2019 року від фізичної особи ОСОБА_1 в адресу продавця - "FE Motors" не містить в собі посилання на інвойс, що унеможливлює поширення даних документів на заявлений до митного оформлення товар. Декларантом у 31 графі митної декларації, поданої до митного оформлення, зазначено, що транспортний засіб має пошкоджений двигун. Проте, дана інформація не підтверджена інспектором митниці, який проводив митний огляд транспортного засобу, шляхом зазначення пошкоджень в акті митного огляду. Декларантом надано лист від 13.12.2019 №381-вих, в якому зазначено, що продаж автомобіля з аукціону і його перепродаж здійснювався з врахуванням неробочого стану двигуна. Проте, у підтвердженні з інтернет-аукціону від 05.11.2019 про те, що продавець "FE Motors" виграв лот на автомобіль BMW 318D НОМЕР_1 з пробігом 240430 км за ціною нетто 4789 євро не зазначено, що двигун автомобіля є таким, що вийшов з ладу. Додатково зазначено, що декларантом відмовлено у наданні висновку про якісні та вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованими експертними організаціями, які мають відповідні навички для визначення технічного стану транспортного засобу. В якості документу, який підтверджує витрати по транспортуванню транспортного засобу, декларантом надано копію листа від 09.12.2019 б/н, в якому зазначено, що витрати по транспортуванню автомобіля BMW 318D, НОМЕР_1 , до кордону України (п/п Ягодин) склали 100 євро. Проте, даний документ не містить маршруту перевезення. 2. Не надано усіх додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком.

Крім того, в даному рішенні зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (витяг з електронного довідника SuperSCHWACKE 12/2019 - 9300 EUR). Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України) інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, визначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів"; наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України"; наказу Мінфіну від 31.07.15 №684 "Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів" та ст.31 МК України. Митну вартість визначено на підставі відомостей про вартість транспортного засобу згідно цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, електронного довідника www.schwackenet.de - на рівні 9300 євро та довідки, наданої декларантом, про витрати на транспортування товару - автомобіля від 09.12.2019 № б/н - на суму 100 євро, в сумі 9400 євро. Числове значення митної вартості у валюті рахунку становить 9400 євро, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 246609,2444 грн.

Через незгоду з прийнятим рішенням про коригування митної вартості позивач відповідно з метою випуску автомобіля у вільний обіг 21.12.2020 подав митниці митну декларацію №UA204130/2019/300737 (а.с.34), сплатив митні платежі згідно із самостійно визначеною митною вартістю, а також різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею. На підставі вказаної декларації автомобіль було випущено у вільний обіг.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

За правилами частини першої статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2019 декларант подав митному органу митну декларацію №UA204130/2019/300093, у якій визначив митну вартість вищенаведеного транспортного засобу за основним першим методом на підставі фактурної вартості на рівні 5200 євро (EUR), що по курсу НБУ становить 136422,14 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант згідно графи 44 надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 04.12.2019 №2019528; квитанцію від 04.12.2019 року про оплату в сумі 5100 євро (EUR) за придбаний автомобіль; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (транспортні витрати) від 09.12.2019.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками, які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, з метою надання декларанту реальної можливості їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як слідує зі змісту вимоги митного органу, направленої декларанту, митниця вказала, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, оскільки декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб. А надана декларантом «квитанція про оплату» від 04.12.2019, в якій зазначається посилання на фактуру №2019528 без зазначення дати, що неуможливлює ощирення даного документа на заявлений до митного оформлення товар.

З цього приводу суд зазначає, що подані декларантом документи на підтвердження складових задекларованої митної вартості не містять розбіжностей, оскільки з наданого митниці рахунку-фактури (інвойсу) від 04.12.2019 №2019528 слідує, що ціна товару (фактурна вартість) становить 5100,00 євро, а витрати на транспортування товару становлять 100 євро, що підтверджується довідкою від 09.12.2019 № б/н, наданою позивачем. Відтак, загальна сума митної вартості визначена декларантом в розмірі 5200,00 євро, що підтверджується наданими митниці документами. До того ж, митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості застосував під час визначення митної вартості таку її складову як витрати на транспортування у розмірі, визначеному декларантом, тобто на суму 100,00 євро. Відтак, доводи митниці про те, що у довідці (листі) позивача від 09.12.2019 № б/н не міститься інформація про маршрут перевезення суд не бере до уваги, оскільки відсутність такої інформації не вплинуло на розмір задекларованих транспортних витрат.

Щодо наявності платіжних документів суд зазначає, що відсутність платіжних документів не впливає на визначення митної вартості, оскільки платіжні документи не є документами, які підтверджують вартість товару, а вони лише свідчать про оплату даних товарів. Разом з тим, такі документи надані митному органу на його вимогу, а саме квитанція про оплату від 04.12.2019 на суму 5100,00 євро, в якій зазначено посилання на фактуру №2019528. Додатково позивач надав митниці квитанцію про міжнародний переказ грошових коштів №e921fb53-4539-458c-86b4-bd5103bb37de від 04.12.2019 року (а.с.22), з якої можливо ідентифікувати продавця та покупця товару, де в графі 70 також зазначена інформація про товар та посилання на інвойс (рахунок-фактуру) №2019528. Відсутність посилання у платіжних документах дати рахунку-фактури, на підставі якої здійснювалося придбання товару, за наявності інших реквізитів, не змінює факту оплати за придбаний товар. Також митниці було надано лист-підтвердження продавця "FE Motors" (Німеччина, Бендорф) про те, що вищевказаний автомобіль був проданий ОСОБА_2 згідно рахунку-фактури № 2019528 за ціною 5100,00 євро (а.с.26).

Відтак, з наданих позивачем документів можливо встановити придбання позивачем задекларованого товару за ціною 5100,00 євро, що відповідає фактурній вартості.

Інші доводи відповідача ґрунтуються на сумнівах щодо наявності пошкоджень у задекларованого товару, оскільки така інформація не підтверджена інспектором митниці, який проводив митний огляд товару та склав акт митного огляду. Однак доказів складання такого акта огляду відповідачем суду не надано. Разом з тим, про наявність пошкоджень в автомобілі у вигляді повної несправності двигуна продавець даного товару вказав у рахунку-фактурі від 04.12.2019 №2019528. Також така несправність підтверджується кошторисом витрат з авторизованої СТО по обслуговуванню автомобілів БМВ фірми "Автохаус Менке ТзОВ" з розрахунком витрат, необхідних для заміни двигуна та проведенню інших ремонтних робіт автомобіля марки BMW, модель 318D TOURING, номер кузова НОМЕР_1 , згідно замовлення №088425 від 18.02.2019 на загальну суму 10532,41 євро (а.с.27-31).

Відсутність інформації у підтвердженні з інтернет-аукціону від 05.11.2019 про те, що продавець "FE Motors" виграв лот на автомобіль BMW, модель 318D TOURING, номер кузова НОМЕР_1 , пробіг 240430 км за ціною нетто 4789 євро без вказівки на те, що двигун автомобіля пошкоджений, не спростовує встановлення такого факту у кошторисі витрат з авторизованої СТО по обслуговуванню автомобілів БМВ фірми "Автохаус Менке ТзОВ", складеному 18.02.2019, тобто ще до придбання такого автомобіля компаніє "FE Motors" на аукціоні.

Також суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару. З цього приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Доводи відповідача, наведені у відзиві про придбання фірмою "FE Motors" згаданого автомобіля на аукціоні за ціною 5698,91 євро та його продаж позивачу за ціною 5100,00 євро, що є економічно недоцільним суд не бере до уваги, оскільки у рахунку з інтернет-аукціону від 05.11.2019 вказана ціна продажу разом з ПДВ в сумі 4789,00 євро, водночас і вказана загальна сума до оплати разом з ПДВ в сумі 5698,91 євро, однак такий документ не підтверджує фактично сплаченої суми за придбання автомобіля фірмою "FE Motors", а є лише пропозицією щодо продажу такого автомобіля. Доказів того, що фірма "FE Motors" фактично сплатила за цей автомобіль 5698,91 євро суду не надано. При цьому, під декларування автомобіля перевірці підлягала фактурна вартість продажу даного транспортного засобу фірмою "FE Motors" позивачу, а не вартість його придбання на інтернет-аукціоні.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, не подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.

Таким чином, позивачем надавалась відповідачу вичерпна інформація від продавця (постачальника) товару щодо ціни на даний товар, однак митний орган необґрунтовано й безпідставно скоригував митну вартість товарів за резервним методом шляхом прийняття таких, що не відповідають вимогам законодавства рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 року Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ "Оцінка товару для митних цілей" та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів - витяг з електронного довідника SuperSCHWACKE 12/2019 - 9300 eur, що перевищує заявлену митну вартість ТЗ, та визначено митну вартість товару на рівні 9400 eur, що становить 246609,2444 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів детальніше проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Відповідачем не вказано, яким чином митницею враховано під час визначення митної вартості технічний стан автомобіля. Крім того, без належного обґрунтування взято до уваги цінову інформацію з електронного довідника SuperSCHWACKE 12/2019.

Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159) визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія. Разом з тим, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Проте у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження Департаментом податкових та митних експертиз не здійснювалася. Тому суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу.

Вищенаведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 9400,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України.

Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не суб`єкта владних повноважень. Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21.12.2019 №UA204000/2019/300018/1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати. Як наслідок, підлягає визнанню протиправною та скасуванню картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2019/30019. Відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як передбачено частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Щодо заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн., то суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Так, з матеріалів справи слідує, що 18.05.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 був укладений договір №18/05/20 про надання правової допомоги (а.с.36). Як передбачено пунктом 4.4 даного договору, клієнт оплачує адвокату гонорар, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору, відповідно до акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом п`яти банківських днів, з моменту його отримання.

В акті від 21 травня 2020 року виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги №18/05/20 від 18.05.2020 року, що підписаний клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 (а.с.40), вказано перелік наданих послуг на загальну суму 3000,00 грн., а саме:

1) 19.05.2020 - вивчення та правовий аналіз наданих клієнтом матеріалів і документів щодо предмету позову до Поліської митниці Держмитслужби - 1 год. на суму 500 грн.;

2) 20-21.05.2020 - підготовка адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби та додатків до нього - 5 год. .на суму 2500 грн.

Згідно з квитанцією від 07.08.2020 №0.0..1 ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_3 3000,00 грн. за надання управлінчої допомоги згідно акту від 21.05.2020 (а.с.78).

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 3000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо вивчення та правовий аналіз наданих клієнтом матеріалів і документів щодо предмету позову до Поліської митниці Держмитслужби охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Проте, з урахуванням принципу справедливості і складності справи, обсягу опрацьованого матеріалу, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу, понесені у зв`язку з наданням адвокатом послуг по складанню адміністративного позову у сумі 2500,00 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в загальній сумі 4181,60 грн., що складаються із суми судового збору в розмірі 1681,60 грн., сплаченого відповідно до квитанцій від 21.05.2020 №21 та від 22.06.2020 №81 та витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн., а решту витрат повинен понести позивач.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2019 року №UA204000/2019/300018/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2019/30019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вул. Соборна, будинок 104, ) судові витрати в сумі 4181,60 грн. (чотири тисячі сто вісімдесят одна гривня 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук