Справа № 243/5309/20
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 243/5309/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

за участю секретарів судового засідання Малиновської І.Ю., Мержоєвої О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов`янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Катамадзе Еднарі Нугзаровича, управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови поліцейського Катамадзе Е.Н., мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб`єкта владних повноважень прав та законних інтересів ОСОБА_1 щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача зазначає, що постановою від 12.06.2020 р. позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Зі змісту постанови позивач порушив п.п. 1.5, 2.1 ПДР України та ст.ст.37, 39 Закону України "Про дорожній рух" та ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом "м.Харків - м.Печеніги". Представник позивача зазначає, що правопорушення позивачем вчинено не було, тому постанова підлягає скасуванню. Зі змісту доводів представника позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, вбачається що суб`єкт зазначеного правопорушення є спеціальним, оскільки ним може бути лише посадова особа, яка уповноважена здійснювати погодження схеми руху транспортних засобів загального користування; відповідач не визначився з видом перевезень, які здійснювалися позивачем; до постанови не додано жодного доказу; позивач звертав увагу відповідача, що він працює водієм ТОВ "Север-Авто" та здійснює нерегулярні перевезення на замовлення; відповідачем не надано доказів, що погодження схеми руху входить до посадових обов`язків позивача; положенням ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено необхідний перелік документів для кожного виду перевезень, в якому відсутній такий документ як схема маршруту руху; відповідачем незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, позбавлено позивача можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Представник позивача Бойко В.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, надав суду відзив на позов. Зі змісту відзиву вбачається, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначив, що 24.06.2020 до управління патрульної поліції в Харківській області надійшло звернення ФОП ОСОБА_4 щоод припинення незаконної діяльності перевізників, зокрема, ТОВ "Север-Авто" по маршрутам Артемівка - Харків, Мартове - Харків, Печеніги - Харків. ТОВ "Север-Авто" відповідно реєстру автобусних маршрутів не обслуговує жодного внутрішньообласного маршруту на території Харківської області. 12.06.2020 у зв`язку з підтвердженими фактами здійснення незаконних перевезень перевізником ТОВ "Север-Авто" був здійснений виїзд до АС-6 "Заводська", де знаходився автобус БАЗ А079.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 . З водіями було проведено бесіду та роз`яснено, що вони є нелегальними перевізниками і під час здійснення перевезень на них будуть накладатися санкції відповідно до КУпАП. Однак, водій ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення за встановленим маршрутом Харків-Печеніги без погодженого і затвердженого паспорту маршруту та схеми маршруту всупереч ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Доводи позивача в тій частині, що до відповідальності за зазначене правопорушення має бути притягнута лише посадова особа, до компетенції якої належить додержання відповідних правил, норм і стандартів, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом зазначеної статті. П.53 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.02.1997 р., визначено що у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень; встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів; здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням. У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватися відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних пасажирських перевезень. Зі змісту листа ФОП ОСОБА_4 , пояснень водіїв, пояснення свідків та зафіксованих випадків здійснення пасажирських перевезень ТОВ "Север-Авто" автобусами, зокрема БАЗ А079.19, державний номер НОМЕР_1 , по маршруту Харків - Печеніги у кількості більше як два рази на тиждень, приймання оплати за проїзд, а також здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням, свідчить про те, що маршрут є регулярним. Просив у позові відмовити у повному обсязі.

Відповідач управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об?єктивно оцінивши докази, надані сторонами, суд встановив наступне.

Постановою від 12 червня 2020 року серії ДП18 № 525743, винесеною інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Катамадзе Е.Н. до водія транспортного засобу ОСОБА_1 на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 140 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом БАЗ А 07919, державний номер НОМЕР_1 , 12 червня 2020 року о 09 годині 20 хвилин у м.Харкові здійснював пасажирські перевезення за встановленим маршрутом руху "Харків-Печеніги" засобом загального користування без погодження схеми маршруту руху з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушив п.1.5, п.2.1.г ПДР України, ст.523 Закону України "Про дорожній рух", ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.14).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Зі змісту ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" вбачається, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.1 (г) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Згідно з ч.2 п.32.1 ПДР з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176, перевезення пасажирів за міськими, приміськими та міжміськими маршрутами у межах території однієї області (внутрішньообласні, внутрішньорайонні маршрути) здійснюється на підставі договору про організацію перевезень, укладеного відповідно до закону.

Відповідно до п. 1.4 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 р. № 278, схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 (далі - Порядок № 278), автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

Згідно з пунктом 14 Порядку №278 схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Пунктом 2.1 Порядку №278 встановлено, що паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

Відповідно до пункту 2.13 Порядку №278 затвердження паспорта нового автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 3) здійснюється організатором перевезень на відповідній території.

Згідно з п. 3.4 Порядку №278 визначено, що підрозділи Державтоінспекції розглядають протягом 30 днів та в цей самий строк погоджують паспорти маршрутів (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) за умови дотримання вимог безпеки перевезень або надають обґрунтовану письмову відповідь із зазначенням причин відмови в погодженні. Підставами для відмови в погодженні паспорта є фактори, які не забезпечують належного рівня безпеки перевезень.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку №278 погоджені підрозділами Державтоінспекції паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень надсилаються на погодження до організатора перевезень, який протягом 30 днів з дня їх надходження приймає відповідне рішення. У разі непогодження паспорта маршруту організатором перевезень у цей самий строк надається письмова обґрунтована відповідь із зазначенням причин.

Положенням ст.523 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху належить, зокрема, погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

Частиною 2 ст. 140 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що до позивача застосовано адміністративне стягнення за те, що останній надавав послуги з пасажирського перевезення за встановленим маршрутом "м.Харків - м.Печеніги" без погодженої органами Національної поліції схеми маршруту руху.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що представником позивача не оспорюється, що позивач 12 червня 2020 року о 09 год. 20 хв. керував транспортним засобом БАЗ А 07919, державний номер НОМЕР_1 , у м.Харкові та здійснював перевезення пасажирів за встановленим маршрутом "м.Харків-м.Печеніги". Однак, представник позивача зазначає, що позивач не є спеціальним суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки працює водієм у ТОВ "Север-Авто", і до його посадових обов`язків не входить погодження схеми маршруту.

На підтвердження своїх доводів представником позивача надано суду наказ (розпорядження) ТОВ "Север-Авто" № 7-/11-К від 16.08.2018 р., згідно з яким ОСОБА_1 прийнято на роботу з 17.08.2018 р. до автопарку на посаду водія автотранспортного засобу (а.с.15). Згідно п.1.3 посадової інструкції водія транспортного засобу, затвердженої директором ТОВ "Север-Авто" 10.05.2018 р., водій транспортного засобу керується в своїй діяльності, зокрема, правилами дорожнього руху (а.с.16-17). Відповідно до договору про замовлення транспортних засобів від 27.05.2020 р., укладеного між ТОВ "Север-Авто" та АТ "Харківське підприємство автобусних станцій", останнє доручило ТОВ "Север-Авто", яке прийняло на себе зобов`язання своїми силами і засобами надати послуги перевезення пасажирів та їх багажу автомобільним транспортом за встановленим маршрутом та графіком. Маршрут, дата, графік перевезень, їх мета та відомості про автобуси, якими будуть здійснюватися перевезення, узгоджуються сторонами в кожному випадку окремо у додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Пунктом 7.1 зазначеного договору визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 р. (а.с.25-26). Додатків до зазначеного договору представником позивача до позову не додано.

Суд відхиляє доводи представника позивача в тій частині, що суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП є спеціальним, а саме суб`єктом адміністративного правопорушення може бути лише посадова особа, яка уповноважена погоджувати з уповноваженим підрозділом Національної поліції маршрутів руху пасажирського транспорту, з огляду на наступне.

Положеннями вищезазначених нормативно-правових норм, зокрема, п.2.1.г ПДР України та ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" саме на водія транспортного засобу покладено обов`язок мати і надавати особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких здійснюються пасажирські перевезення. До таких документів належить також схема маршруту. Окрім того, санкція ч.2 ст.140 КУпАП включає види покарання як для громадян, так і для посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності. Тобто, суб`єкт зазначеного правопорушення дійсно є спеціальним, однак, ним може бути не лише посадова особа або громадянин - суб`єкт підприємницької діяльності, який уповноважений погоджувати схему маршруту, а і водій, який зобов`язаний мати та пред`являти на вимогу уповноваженої особи (до яких належать як особи, які забезпечені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, - Укртрансбезпека та її територіальні органи, про що обґрунтовано зазначає представник позивача у відповіді на відзив, так і особи, які уповноважені здійснювати контроль у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - Департамент патрульної поліції та його територіальні органи) зазначену схему маршруту.

Суд не приймає доводи представника позивача в тій частині, що інспектором не визначено вид пасажирських перевезень, що здійснював позивач, оскільки під час регулярних та регулярних спеціальних пасажирських перевезень водій автобуса повинен мати схему маршруту, а під час нерегулярних пасажирських перевезень - окрім договору із замовником, інші документи, передбачені законодавством України. Зі змісту договору, наданого представником позивача, вбачається, що ТОВ "Север-Авто", де працевлаштований позивач, зобов`язалося здійснювати перевезення пасажирів та їх багажу за встановленим маршрутом і графіком, при цьому маршрут, дата, графік перевезень узгоджуються сторонами окремо в додатках до договору (п.1.1, 1.2 договору), також ТОВ "Север-Авто" зобов`язалося надавати послуги своєчасно відповідно до погоджених сторонами додатків (п.4.1 договору). Таких додатків позивачем суду не надано, хоча у випадку здійснення нерегулярного перевезення 12.06.2020 р., позивач мав би додати їх до позову, а зі змісту договору та відомостей, викладених у постанові про накладення адміністративного стягнення, а саме що перевезення пасажирів здійснювалося за маршрутом "м.Харків-м.Печеніги", маршрути, дати та графіки перевезень за договором мають бути узгоджені сторонами, договір укладений на період з 27.05.2020 до 31.12.2020, у суду немає підстав для висновку про здійснення нерегулярних перевезень. Додатково слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові № 520/2261/19 від 25.06.2020 р. сформувала висновок, за змістом якого визначений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Отже, позивачем не доведено перед судом, що ним здійснювалося нерегулярне пасажирське перевезення 12.06.2020 р., в той час як з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював регулярне пасажирське перевезення (перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування).

Судом також досліджено відеозаписи, додані відповідачем до відзиву. Під час дослідження відеозаписів встановлено, що позивач ОСОБА_1 під час зупинки його працівниками поліції пояснив, що здійснював перевезення за маршрутом, за розкладом руху автобусу час початку руху 09 год. 10 хв., зі змісту розмови можливо встановити, що позивач не заперечував здійснення ним регулярних пасажирських перевезень. Окрім того, на відеозаписах також зафіксовано пасажирів автобуса, які стверджували, що придбали квитки на зазначений маршрут у касі автостанції (а.с.95). Однак, зміст зазначеного відеозапису суд не приймає до уваги під час вирішення зазначеного позову, оскільки постанова ДП18 № 525743 від 12.06.2020 всупереч положенню ст.283 КУпАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З додатків до відзиву також вбачається, що 11.06.2020 ФОП ОСОБА_4 звернулася до начальника патрульної поліції в Харківській області ДПП із заявою, в якій зазначила, що з 11.06.2020 р. нею було розпочато перевезення з автостанції "Індустріальна" у відповідності до змін, внесених до договору № 70 від 27.11.2017 р. про організацію перевезень на міжміських автобусних маршрутах загального користування Артемівка - Харків, Мартове - Харків, Печеніги - Харків, згідно з яким відправлення зазначених маршрутів з м.Харків переведене з автостанції № 6 "Заводська" на автостанцію "Індустріальна". Однак, ПАТ "ХПАС" попри завчасне повідомлення про такі зміни не припинило продаж квитків пасажирам на зазначені маршрути, а навпаки забезпечило відправлення автобусів за цими маршрутами, зокрема, автобус за маршрутом Харків - Печеніги, державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Север-Авто", що не має жодних дозвільних документів і, відповідно, права здійснювати перевезення пасажирів. Просила припинити незаконну діяльність ТОВ "Север-Авто" по зазначеним маршрутам (а.с.79). Аналогічне за змістом звернення було спрямовано і до Харківської обласної державної адміністрації (а.с.80). Зі змісту пояснень ОСОБА_5 від 12.06.2020, наданих інспектору ОСОБА_3 , вбачається що він працює водієм у ФОП ОСОБА_6 . 12.06.2020 він виїхав за маршрутом Харків - Мартове, коли приїхав на кінцеву зупинку за ним заїхав автобус з номером НОМЕР_1 , у якого на вітровому склі була табличка "Харків - Мартове". Час відправлення до м.Харкова у нього становив 08 год. 20 хв., але цей автобус приблизно о 08-10 год. Забрав з зупинки пасажирів та поїхав у бік м.Харкова, внаслідок чого він поїхав у свій час відправлення без пасажирів (а.с.92). Аналогічні за змістом пояснення були надані водієм ОСОБА_7 11.06.2020 р. стосовно цього ж автобусу, але за маршрутом Харків - Печеніги (а.с.93).

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2)чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, поліцейським незаконно було розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що суперечить закону. Оцінюючи доводи представника позивача в цій частині, суд виходить з наступного.

Зі змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначеного рішення Конституційного суду України, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення (у скороченому провадженні без складання протоколу про адміністративне правопорушення) відбувається лише за адміністративні правопорушення, визначені законом.

Після ухвалення 26 травня 2015 року Конституційним судом України цього рішення 14 липня 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" за № 596 - VІІІ, відповідно до п.38 ч.1 якого до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: "Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі". Зазначений закон набрав чинності 08 серпня 2015 року.

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, які належать до підвідомчості органів Національної поліції України, до яких належить зокрема адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компентенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.2 ст. 140 КУпАП. Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 140 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.2 ст.140 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. Враховуючи вищенаведене, доводи представника позивача у цій частині суд визнає безпідставними. Посилання представника позивача на позбавлення позивача можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, обґрунтовуються розглядом справи на місці зупинки транспортного засобу, тому також судом до уваги не приймаються.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутність документів, які відповідно до приписів статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" повинні бути у перевізника під час здійснення пасажирських перевезень, свідчить про порушення вимог чинного законодавства, а тому відповідачем правомірно було винесено постанову серії ДП18 № 525743 від 12.06.2020 року.

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб?єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та необґрунтованості заявленого позову ОСОБА_2 в частині необхідності скасування постанови.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн., а також понесені витрати на правову допомогу в сумі 2750,00 грн., які з урахуванням відмови у позові, залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 140, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 71, 77, 159-163, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Катамадзе Еднарі Нугзаровича, управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв