Справа № 946/2979/20
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2020-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/2979/20
Провадження № 2-а/946/102/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції Бааджи Андрія Борисовича, відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції Бааджи Андрія Борисовича, відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 677104 від 10.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП, мотивуючи тим, що 10 травня 2020 року приблизно о 18:00 годин позивач рухаючись на транспортному засобі CІTROEN BERLINGO державний номер НОМЕР_1 по трасі МІ5 в с. Броска зупинився біля магазину «Брос Анджелес» та зайшов у цей магазин. Вийшовши з магазину біля свого транспортного засобу він помітив службовий транспортний засіб працівників патрульної поліції, які підійшли до нього та почали щось говорити, однак він не розумів що вони хочуть, оскільки він не володіє українською мовою та дуже погано розуміє російську. Позивач почав спілкуватися з працівниками поліції спочатку англійською мовою потім турецькою мовою, та болгарською мовами, однак ані він не розумів представників поліції ані працівники поліції його не розуміли, тому їх спілкування зайшло в глухий кут. Зі слів дружини позивача, представники поліції почали з нього глузувати, нібито він розуміє мову на якій вони спілкуються. Та вони (поліцейські та позивач) почали спілкуватися на підвищених тонах різними мовами.Не бажаючи того, щоб співробітники поліції так нахабно спілкувалися з позивачем у присутності його дружини та доньки, він попросив дружину викликати таксі та їхати до дому. Трохи згодом приїхало таксі, яке викликала дружина позивача, взявши за руку свою малолітню доньку позивач відводив її до машини таксі, доходячи до таксі, працівники поліції напали на нього, повалили на землю, скрутили, одягли кайданки на руки та забрали посвідчення водія та інші документи (видані на громадянина Туреччини). Згодом позивача відвезли до Ізмаїльського відділення поліції де почали складати протокол затримання та протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інших адміністративних матеріалів відносно позивача складено не було. Через декілька днів позивачу стало відомо що відносно нього складено оскаржувану постанову. З даною постановою ДПО18№677104 від 10.05.2020 року позивач категорично не згоден і вважає що вона підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, частина 1 ст. 123 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті. На момент руху через залізничний переїзд позивачем не було виконано вимоги щодо обов`язкової зупинки, тільки на цьому відрізку дороги знак 2.2. (проїзд без зупинки заборонено) був відсутній, тому він загальмував перед залізничним переїздом та почав продовжувати рух. Будь яких інших знаків в тому числі тимчасових, які б вимагали повної зупинки не було встановлено. В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності містяться відомості про те що ця постанова складена не на місці скоєння адміністративного правопорушення, а за адресою: м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27. Однак в самій постанові відсутні документи які б стверджували чому справа розглядалася саме за цією адресою, а не за місцем скоєння адміністративного правопорушення. В постанові про накладення адміністративного стягнення є виправлення/дописки щодо часу скоєння адміністративного правопорушення, що суперечить Наказу від 06.11.2015 р. №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», не допускаються закреслення чи відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. В матеріалах справи відсутні будь які докази які б свідчили що знак 2.2. на цій ділянці дороги встановлено, або він відсутній. Позивач є громадянином Туреччини та заявляв клопотання про надання йому перекладача, йому було відмовлено у зв`язку з чим він не розумів суті обвинувачення.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву від 14.09.2020 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання поліцейський роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області рядовий поліції Бааджи Андрій Борисович не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області не з`явився, надав заяву від 12.08.2020 року про розгляд справи за відсутності представника відділу. Також представник відділу надав відзив, згідно якого заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що позивач не зупинився перед знаком 2.2. та відмовився надавати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, що підтверджується відеозаписом.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10.05.2020 року поліцейським роти з обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області рядовим поліції Бааджи Андрієм Борисовичем відносно Каракаш Бюлет була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 677104 від 10.05.2020 року,якою на підставі ч. 1 ст. 123 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З вищезазначеної постанови від 10.05.2020 року вбачається, що 10.05.2020 року о 17 год. 50 хв. в м. Ізмаїлі по вул. Аеродромне шосе 2-9Д, водій Каракаш Бюлет, керуючи транспортним засобом CІTROEN BERLINGO, державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) на залізничному переїзді без шлагбаума, чим порушив п.п. 20.3 ПДР України.

Частина 1 ст. 123 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Відповідно до п. 20.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2, шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні - не ближче 10 м до найближчої рейки.

Згідно паспорта позивача він є громадянином Республіки Туреччина, прізвище ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ім`я ОСОБА_4 (Bulent), таким чином інспектором поліції в постанові було невірно зазначено ім`я позивача замість вірного - Бюлент, зазначено Бюлет.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідачів, як на суб`єктів владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення, в основу якого було покладено доведений на їх думку факт, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису не вбачається наявність дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) перед залізничним переїздом.

Суд не приймає до уваги фотокартку, додану до відзиву представника відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, в зв`язку з тим, що фотокартка не містить моменту вчинення адміністративного правопорушення, не зазначена дата, коли було зроблено фото, фотокартка була зроблена вночі, хоча з відеозапису вбачається, що подія відбулась в світлий час доби, крім цього в постанові не зазначений технічний засіб, яким здійснено фото.

Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 10.05.2020 року відбулося складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 123 КУпАП відносно позивача 10.05.2020 року не відбувався.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що є дружиною позивача, 10.05.2020 року вони з сім`єю їхали в село Ларжанка, проїхали залізничний переїзд, перед яким не було знаку про обов`язкову зупинку. Коли чоловік зупинив автомобіль та пішов у кафе, підійшов працівник поліції і дочекався чоловіка. Позивач на англійській мові спитав поліцейського, що він бажає, однак поліцейський не володів англійською мовою. Чоловік є громадянином Туреччини володіє турецькою, болгарською, англійською мовами, російську мову знає на побутовому рівні і не розуміє, що від нього вимагав поліцейський. Чоловік хотів посадити дружину з донькою в таксі, однак, в цей момент поліцейські його скрутили, повалили на землю, потім повезли до відділку поліції. На місті затримання будь які документи не складалися. У відділі поліції чоловік просив надати йому перекладача, однак ця вимога була проігнорована, при цьому складався тільки один документ.

Частина 1 ст. 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (19:53:16) вбачається, що позивач просив надати йому перекладача з турецької або болгарської мови, при цьому інспектор поліції зазначив, що він не зобов`язаний надавати перекладача.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний забезпечити позивачу, який є громадянином Республіки Туреччина, реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача, яке перебуває у взаємозв`язку з правом знати за що він притягається до адміністративної відповідальності і яка саме санкція до нього застосовується, оскільки від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права.

Крім того, право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13 грудня 1985 року на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною. Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував на важливість забезпечення права особи на перекладача.

Суд вважає, що лише дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень постанови про накладення штрафу відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 08.11.2018 року у справі №750/8187/16-а, № рішення 77696069, головуючий Стрелець Т.Г.

Враховуючи, що відповідачами не було надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інспектором поліції була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, було порушено право позивача на допомогу перекладача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 677104 від 10.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 340 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти обслуговування м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції Бааджи Андрія Борисовича (місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72), відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області (місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 677104 від 10.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 340 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 вересня 2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар