Справа № 826/6620/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2020 року

м.Київ

справа №826/6620/17

адміністративне провадження №К/9901/63121/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Івашка О.Л.,

представника позивача - Мухіна М.М.,

представника відповідача - Штогріної О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, керівника Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції - уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції Писаренка Олександра Олександровича про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення дій, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року, ухвалене у складі головуючого судді Качура І.А., суддів Федорчука А.Б., Келеберди В.І. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року, ухвалену у складі головуючого судді Файдюка В.В., суддів Мєзєнцева Є.І., Коротких А.Ю.

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, керівника Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції - уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції Писаренка Олександра Олександровича в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії відповідачів в частині проведення перевірки Національного агентства з питань запобігання корупції (перевірки щодо можливих порушень ним вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а також моніторингу та контролю за дотриманням ним вимог Закону в частині запобігання конфлікту інтересів у зв`язку з наявністю в особи підприємств чи корпоративних прав на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону та пункту 6 частини першої статті 11 Закону відповідно), в результаті яких відповідачами зроблено висновок про наявність в його діях та прийнятих ним рішеннях, а саме зверненнях до Національного агентства з питань запобігання корупції за роз`ясненнями норм антикорупційного законодавства (листи від 27 грудня 2016 року № 324-379/ХА, від 13 лютого 2017 року № 054-379/ХА, від 23 березня 2017 року № 088-379/ХА, від 18 квітня 2017 року № 101-379/ХА на запити Національного агентства від 13 грудня 2016 року № 40-05/7905, від 27 січня 2017 року № 41-07/1932/17, від 07 березня 2017 року № 41-07/5546/17, від 29 березня 2017 року № 41-07/1572/17 відповідно), реального конфлікту інтересів;

- зобов`язати відповідачів утриматись від вчинення дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі його дій та прийнятих ним рішень, а саме звернення до Національного агентства з питань запобігання корупції за роз`ясненнями норм антикорупційного законодавства (листи від 27 грудня 2016 року № 324-379/ХА, від 13 лютого 2017 року № 054-379/ХА, від 23 березня 2017 року № 088-379/ХА, від 18 квітня 2017 року № 101-379/ХА на запити Національного агентства від 13 грудня 2016 року № 40-05/7905, від 27 січня 2017 року № 41-07/1932/17, від 07 березня 2017 року № 41-07/5546/17, від 29 березня 2017 року № 41-07/1572/17 відповідно), намір про складання якого зазначено в повідомленні відповідача-1 за підписом відповідача-2 (вих. Національного агентства з - питань запобігання корупції № 41-07/15404/17 від 16 травня 2017 року);

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення № 41-03/29 від 24 травня 2017 року за підписом уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - головного спеціаліста Першого відділу (м. Київ) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт, інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Штогрін Ольги Валеріївни.

2. На обґрунтування позову зазначає про протиправність проведення перевірки та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

ІІ. Встановлені судами обставини справи

3. Народний депутат України ОСОБА_2 звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції з депутатськими зверненнями від 03 серпня 2016 року №159 та від 09 вересня 2016 року №233 «Щодо отримання роз`яснення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

4. Національним агентством на депутатське звернення ОСОБА_1 від 03 серпня 2016 року №159 надано відповідь листом від 19 серпня 2016 року №40-06/1312, а листом від 29 вересня 2016 року №40-06/2449 надано відповідь на звернення від 09 вересня 2016 року №233 з урахуванням позиції, викладеної у листі Національного агентства від 19 серпня 2016 року №40-06/1312.

5. Листом від 07 листопада 2016 року №32-506вих-16 Генеральною прокуратурою України до Національного агентства з питань запобігання корупції направлено матеріали, що свідчать про можливі порушення позивачем вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності.

6. Враховуючи інформацію, надану Генеральною прокуратурою України, а також зміст депутатських звернень ОСОБА_1 від 03.08.2016 №159 та від 09.09.2016 №233 Національним агентством було розпочато перевірку можливих порушень ОСОБА_1 , як народним депутатом України, обмежень антикорупційного законодавства в частині обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а також розпочато моніторинг та контроль за виконанням ним актів законодавства з питань запобігання конфлікту інтересів у зв`язку з наявністю в особи підприємств чи корпоративних прав.

7. З метою отримання документів, інформації та письмових пояснень, необхідних для виконання покладених на Національне агентство завдань останнім до прозивача був зроблений запит від 13 грудня 2016 року № 40-05/7905.

8. На вказаний запит ОСОБА_1 направив лист від 27 грудня 2016 року №324-379/ХА «Про надання інформації про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», у якому крім надання відповіді на запит повторно просив надати роз`яснення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

9. У зв`язку з неотриманням запитуваної інформації та повторними зверненнями позивача із запитами щодо роз`яснення вимог Закону України «Про запобігання корупції», Національним агентством з питань запобігання корупції повторно направлялись запити з відповідними вимогами про надання інформації та документів від 27 січня 2017 року, від 07 березня 2017 року, від 29 березня 2017 року.

10. Листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.05.2017 позивача повідомлено про встановлення, що він перебуваючи у статусі народного депутата України вчиняв дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що є правопорушенням, пов`язаним з корупцією відповідальність, за яке передбачена частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та запрошено прибути до Національного агентства з питань запобігання корупції 24.05.2017.

11. 24.05.2017 Національним агентством з питань запобігання корупції складений протокол про адміністративне правопорушення №41-03/29 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією відповідальність, за яке передбачена частиною другою статті 172-7 КУпАП, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

12. Не погоджуючись з проведенням перевірки, висновками щодо вчинення ним правопорушення та складенням протоколу щодо нього, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

13. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

14. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року залишено без змін.

15. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку щодо наявності реального конфлікту інтересів в розумінні вимог Закону України «Про запобігання корупції» і вчинення позивачем дій в умовах реального конфлікту інтересів. Також зазначив про правомірність дій Національного агентства з питань запобігання корупції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги і аргументи сторін

16. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на їх незаконність, неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

17. На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що встановлюючи наявність правопорушення в діях позивача, суди вийшли за межі предметної юрисдикції. Також вказує про відсутність в його діях реального конфлікту інтересів.

V. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду

18. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Відповідно до частин першої-третьої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

20. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень врегулювано Законом України «Про запобігання корупції».

21. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

22. Підпунктом б пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

23. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належать, зокрема здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

24. Відповідно до пунктів 1, 6, 9 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права:

- одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань;

- отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону;

- отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

25. З огляду на викладені приписи Закону України «Про запобігання корупції» судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що перевірка Національним агентством можливих порушень ОСОБА_1 , як народним депутатом України, обмежень антикорупційного законодавства здійснювалась в межах та з дотриманням приписів Закону України «Про запобігання корупції».

26. Тому судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів по проведенню перевірки щодо можливих порушень ним вимог Закону України «Про запобігання корупції» підлягають залишенню без змін.

27. Водночас щодо висновків, зроблених за результатами перевірки Верховний Суд зазначає наступне.

28. Як передбачено частиною першою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду та редакції від 15.12.2017), адміністративне судочинство захищає права, свободи, інтереси, порушені рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

29. Отже, адміністративним судом перевіряються винятково ті рішення, якими заподіяно порушення прав, свобод та інтересів. Натомість здійснення суб`єктом владних повноважень адміністративних функцій, які не викликають у суб`єкта прав чи обов`язків, адміністративними судами перевіряються винятково як підстава ухвалення спірного рішення.

30. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду та редакції від 15.12.2017) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

31. Аналогічні приписи містить пункт 1 частини першої статті 19 КАС України у редакції від 15.12.2017.

32. Разом з тим, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

33. Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

34. Водночас лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

35. Для визначення предметної юрисдикції справ основною характеристикою є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту, юридичної природи обставин у справі та реалізації суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах владних управлінських функцій.

36. Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та /або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.

37. Наразі висновки зроблені Національним агентством під час перевірки можливих порушень ОСОБА_1 , як народним депутатом України, обмежень антикорупційного законодавства не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Зроблені висновки не породжують певних правових наслідків та не мають обов`язкового характеру для позивача.

38. Висновки перевірки не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого вони зроблені. Питання правомірності та обґрунтованості висновків перевірки щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення є предметом оцінки судом під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

39. Тлумачення поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

40. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно розуміти в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

41. У зв`язку з наведеним, а також з огляду на те, що висновки перевірки не створюють безпосередньо для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків спір щодо його оскарження не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому рішення судів попередніх інстанцій в цій частині підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

42. Також підлягає закриттю провадження у справі щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій по складенню протоколу про адміністративне правопорушення.

43. Згідно з частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

44. Приписами частини 1 статті 254 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

45 Як свідчать матеріали справи відповідачем був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП, яке стосується порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

46. Приписами пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

47. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

48. Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

49. Водночас, адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

50. Разом із цим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу приписів статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та правильність складання якого перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 278 КУпАП).

51. Оскільки дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

52. Суд зауважує, що розгляд питання правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

53. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому і позовні вимоги щодо викладених в ньому обставин, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

54. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року, яка прийнята за наслідками розгляду справи №712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

55. Зазначена правова позиція також відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 та від 22 січня 2020 року у справі № 2-а/489/7/2016.

56. Зважаючи на викладене, Суд зазначає, що спір у цій справі не є адміністративним, оскільки відповідач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та внесенні до нього інформації здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

57. При цьому, як встановлено Судом, Печерським районним судом м.Києва 09.12.2019 року винесено постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

58. Таким чином, суди першої й апеляційної інстанції, розглянувши вказані позовні вимоги в порядку адміністративного судочинства, допустили порушення норм процесуального права.

59. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

60. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

61. За правилом пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

62. За наведеного правового регулювання та обставин справи, Суд дійшов висновку касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо висновків, зроблених на підставі проведеної перевірки та щодо складення протоколу і закрити провадження в адміністративній справі в цій частині на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду залишити без змін.

63. Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 354, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо висновків, зроблених на підставі проведеної перевірки та щодо складення протоколу і закрити провадження в адміністративній справі в цій частині.

3. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Судді: С.А. Уханенко

О.Р. Радишевська

Н.В. Шевцова