Справа № 200/7495/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р. Справа№200/7495/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого суду Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправним та скасування рішення Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначення пенсії від 28 травня 2020 року, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.05.2020 року з зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 наступних періодів: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначення пенсії від 28 травня 2020 року, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.05.2020 року з зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 наступних періодів: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 травня 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак рішення від 28 травня 2020 року йому було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах - 10 років. Позивач вказує на те, що відповідачем не були зараховані до пільгового стажу періоди роботи: у ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» з 26.12.1987 року по 14.04.1988 року, з 15.04.1988 року по 01.05.1988 року, з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року, у зв`язку з тим, що довідка від 07.05.2020 року № 701 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 637, а саме не вірне посилання на підрозділ Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та вимогам Постанови 383, оскільки не зазначено Постанову КМУ, що діяла на період роботи; в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о «Красноармійськвугілля» з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року, оскільки довідка від 04.05.2020 року № 55 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 637, а саме зазначено невірне посилання на код професії Постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162 та вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову КМУ, що діяла на період роботи та відсутня інформація про проведення атестації робочих місць на підприємстві. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка і лише при її відсутності або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із порядком № 637. Позивач вказує, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджує пільговий характер робіт у спірний період. Стосовно відсутності доказів проведення атестації у спірні періоди роботи, позивач зазначає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. З огляду на викладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивач 25.05.2020 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вказує на те, що позивачем надана довідка від 07.05.2020 року № 71 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи з 26.12.1987 року по 14.04.1988 року учнем електрослюсаря підземного з оплатою за тарифною ставкою підземного робочого, з 15.04.1988 року по 01.05.1988 року дублером механіка дільниці, оплата на виробництві не здійснювалась, з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року на посаді майстра гірничого підземного, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на посаді майстра гірника підземного з повним робочим днем під землею в ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля». Надана довідка не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 637, а саме зазначене не вірне посилання на підрозділ Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 за період роботи з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року, та вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову КМУ, що діяла на період роботи особи.

Крім того, позивачем не надана довідка від 04.05.2020 року № 55 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року на посаді гірничомонтажника підземного з повним робочим днем у шахті Управління по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о «Красноармійськвугілля», однак вказана довідка не відповідає вимогам пункту 20 Постанови № 637, а саме зазначене невірне посилання на код професії Постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162 та вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову КМУ, що діяла на період роботи особи та відсутня інформація про проведення атестації робочих місць на підприємстві. Відповідно до наданих документів, страховий стаж позивача склав 21 рік 06 місяців 14 днів, втому числі на підземних роботах - 0 років 0 місяців 0 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу управлінням було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону № 1058.

Враховуючи викладені обставини, відповідач вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу було прийнято у межах та у спосіб визначений чинним пенсійним законодавством.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9-13).

25.05.2020 року ОСОБА_1 через веб - портал електронних послуг звернувся до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 34).

Позивачем були надані наступні документи: сканкопія паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області від 14.11.1996 року, сканкопія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру № 25413118/59 від 16.03.2010 року, сканкопія довідки про стаж від 07.05.2020 року № 71, сканкопія довідки про стаж від 07.05.2020 року № 71, сканкопія довідки про перейменування від 07.05.2020 року № 71, сканкопія довідки про стаж від 04.05.2020 року № 55, сканкопія довідки про спуски в шахту від 04.05.2020 року № 55/в, сканкопія довідки від 07.05.2020 року № 100.

28 травня 2020 року Костянтинівсько - Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 97 про відмову в призначенні пільгової пенсії (а.с. 7-8).

У рішенні відповідач зазначав про те, що заявником надана довідка від 07.05.2020 року № 71 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи з 26.12.1987 року по 14.04.1988 року учнем електрослюсаря підземного з оплатою за тарифною ставкою підземного робочого, з 15.04.1988 року по 01.05.1988 року дублером механіка дільниці, оплата на виробництві не здійснювалася, з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року на посаді майстра гірничого підземного з повним робочим днем під землею в ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля». Довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку № 637, а саме зазначене не вірно посилання на підрозділ Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 за період роботи з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року, та вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову Кабінету Міністрів, що діяла на період роботи особи.

Періоди роботи з 26.12.1987 року по 14.04.198 року, з 15.04.1988 року по 01.05.1988 року, з 22.08.1988 року по 24.11.1988 року в ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» зараховані до страхового стажу роботи.

Заявником надана довідка від 07.05.2020 року № 71 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період роботи з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на посаді майстра гірничого підземного з повним робочим днем під землею в ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля». Довідка не відповідає вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову Кабінету Міністрів, що діяла на період роботи особи.

Період роботи з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року в ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» зараховано до страхового стажу роботи.

Заявником надана довідка від 04.05.2020 року № 55 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року на посаді гірничомонтажника підземного з повним робочим днем у шахті Управління по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о «Красноармійськвугілля». Довідка не відповідає вимогам пункту 20 Постанови № 637, а саме зазначене невірне посилання на код професії Постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162 та вимогам Постанови № 383, а саме не зазначено Постанову КМУ, що діяла на період роботи особи та відсутня інформація про проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Період роботи з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управління по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о «Красноармійськвугілля» зарахований до страхового стажу роботи.

Відповідно до наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 склав 21 рік 06 місяців 17 днів, втому числі на підземних роботах - 0 років 0 місяців 0 днів.

На момент звернення відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 або абз. 2 п. 3 ст. 114 Закону України № 1058.

За таких обставин відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач не погодившись з рішенням № 97 Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що позивач 01.06.1987 року по 30.06.1987 року проходив виробничу практику на Шахті ім. Г.М. Димитрова Виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля» на посаді учням електрослюсаря поверхні та направлений на дільницю ЕМО; 26.12.1987 року прийнятий на роботу на Шахту ім. Г.М. Димитрова Виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля» на посаду учня електрослюсаря підземного та направлений на дільницю ШТ-3; 15.04.1988 року переведений дублером механіка підземного та направлений на дільницю ШТ-3; 01.05.1988 року звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики; 23.08.1988 року прийнятий на роботу на Шахту ім. Г.М. Димитрова Виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля» на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею та направлений на дільницю ВТБ; 24.11.1988 року звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії; 12.12.1988 року по 07.12.1990 року служба в лавах Радянської Армії; 06.12.1991 року прийнятий на роботу на Шахту ім. Г.М. Димитрова Виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля» на посаду гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею та направлений на дільницю ВТБ; 09.07.1991 року переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею та направлений на дільницю № 4; 20.08.1991 року переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею та направлений на дільницю ВТБ; 12.04.1992 року звільнений за власним бажанням; 14.04.1992 року прийнятий на роботу до Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» на посаду гірничого майстра підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; 31.12.1998 року звільнений за домовленістю сторін (а.с. 14-16).

Суд звертає увагу, що Порядок № 383 застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено з трудової книжки позивач у спірні періоди працював на посаді «учням електрослюсаря поверхні», «дублером механіка підземного», «гірничим майстром підземним».

Суд зазначає, що вищезазначені професії, за якими позивач працював у спірний період віднесені до Списків № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Ради міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року..

Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи те, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними записами у копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 .

Таким чином посилання відповідача, як на підставу не зарахування періодів роботи до пільгового стажу на порушенням вимог Порядку № 637 та Порядку № 383, є безпідставним, оскільки позивачем була надана трудова книжка належним чином оформлена.

Крім того, щодо посилання відповідача у рішенні на допущені помилки під час формування довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записі у ній від 07.05.2020 року № 71, від 07.05.2020 року № 71 та від 04.05.2020 року № 55, суд звертає увагу на те, що до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень встановлено, що органи, які призначають пенсію мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Однак, відповідачем не надано суду доказів звернення до підприємств де працював позивач для отримання додаткової інформації.

Також, приписами пункту 1.7 Порядку № 22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Проте, відповідач не повідомив позивача про необхідність надання уточнюючих довідок, які б відповідали вимогам Порядку № 637 та Порядку № 383.

Суд вказує на те, що відповідачем не були вчинені заходи передбачені для отримання додаткової інформації, у зв`язку з чим такі дії привили до порушення прав позивача на отримання пенсії.

Стосовно посилання відповідача у спірному рішення на відсутність інформації про проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

З анлізу вищезазначених вимог законодавства вбачається, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд вважає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Також суд вказуєна те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна думка викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Враховуючи викладене обставини, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля.

Суд зазначає, що спірне рішення № 97 відповідача про відмову в призначенні пільгової пенсії, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 28.05.2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 97 Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначення пільгової пенсії від 28 травня 2020 року, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.05.2020 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 97 Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначення пільгової пенсії від 28 травня 2020 року, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.05.2020 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 97 Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначення пільгової пенсії від 28 травня 2020 року.

Зобов`язати Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.05.2020 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи: з 26.12.1987 року по 01.05.1988 року, з 23.08.1988 року по 12.12.1988 року, з 06.02.1991 року по 12.04.1992 року на «Шахті 5/6» ДП «Мирноградвугілля», з 14.04.1992 року по 31.12.1998 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о Красноармійськвугілля.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (0, місцезнаходження: вул. Ціолковського, 25, м. Костянтинівка, Донецька область, 85113) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2020 року.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська