Справа № 440/4973/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 р.Справа № 440/4973/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Клочко К.І., м. Полтава) від 30.03.2020 року по справі № 440/4973/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати незаконною та скасувати постанову від 26.11.2019 № 7 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірна постанова про накладення штрафу є неправомірною, оскільки винесена з порушенням вимог законодавства України. Вказала, що надана нею косметична послуга є належної якості, адже виконана з дотриманням усіх вимог нормативних документів, що ставляться до її виконання, а її вина у наявності шкоди здоров`ю неповнолітній ОСОБА_2 не доведена у встановленому порядку. Відтак вважає, що підстави для застосування до неї штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів відсутні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року по справі № 440/4973/19 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи просила проводити за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність у сфері надання послуг перукарнями та салонами краси (код КВЕД 96.02), що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 04.11.2015 (а.с. 10-11).

Також, ФОП ОСОБА_1 має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю хірургія, що підтверджується копією наказу Міністерства охорони здоров`я України № 45 від 10.01.2018 р. (а.с. 62).

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 398-ОД від 24.10.2019 р. прийнято рішення провести позапланову перевірку з використанням засобів відеофіксації на дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, стандартів, норм і правил, у межах компетенції Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі звернення фізичної особи гр. ОСОБА_3 про порушення, що спричинило шкоду її правам та законним інтересам, життю та здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави (а.с. 70).

На підставі наказу видано посвідчення (направлення) на проведення перевірки № 111 від 29.10.2019 р. (а.с. 70) та № 112 від 04.11.2019 р. (а.с. 71), якими визначено предмет здійснення заходу, а саме з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, на дотримання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" та інших нормативних та нормативно-правових актів в межах наданих повноважень у відповідності до статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів".

Підставою для проведення позапланового заходу стала скарга ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (а.с. 49), у якій, зокрема, заявниця просила здійснити перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 , салон Лазерної косметології " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 дотримання вимог нормативно-правових актів у сфері послуг щодо безпеки продукції, що використовується під час надання послуг, а також правил надання послуг про що скласти відповідний акт, та лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 3633-06/40437-03 від 03.10.2019 про погодження проведення позапланового заходу (а.с. 68/)

За результатами позапланового заходу складено акт № 000060 від 06.11.2019 р. (а.с. 89-95), яким встановлено порушення пункту 4 частини 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_3 звернулася із письмовою претензією щодо відшкодування завданих збитків внаслідок надання косметичної послуги її доньці гр. ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 надано відповідь на претензію листом від 18.06.2019 р., згідно з яким у задоволенні вимог відмовлено при цьому суб`єктом господарювання не доведено, що недоліки виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Таким чином, суб`єктом господарювання необґрунтовано відмовлено у відшкодуванні витрат на лікування в сумі 3038 грн.

До акту перевірки ФОП ОСОБА_1 надала письмові пояснення у яких наголосила на тому, що при проведенні косметичної процедури виконала усі дії, передбачені інструкцією з використання препарату ТС PLUS 5. Про причини появи у ОСОБА_2 будь-яких симптомів пояснити не може (а.с. 73). До письмових пояснень додала документи на підтвердження своєї позиції (а.с. 74-88).

Також, за результатами проведення позапланового заходу контролюючим органом складено припис № 000023 від 06.11.2019 (а.с. 96), яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки, у тому числі розглянути претензію гр. ОСОБА_2 від 31.05.2019 р. у відповідності та в порядку передбаченому ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів". За наявності доказів того, що недоліки у виконаних роботах або наданих послуг виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили надати до розгляду матеріалів справи.

Постановою про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" № 7 від 26.11.2019 р. за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме відшкодування, завданих йому збитків внаслідок виявлених недоліків в наданій послузі, застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 70000,00 грн (а.с. 97). Копія постанови направлена 28.11.2019 р. ФОП ОСОБА_1 листом № 01-27/7978 від 26.11.2019 р. та вручена останній 03.12.2019 р. про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с.98-100).

Не погодившись із спірною постановою про застосування штрафу, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржена постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 26.11.2019 р. № 7 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, тобто є необґрунтованою, а, відтак, протиправною та підлягає скасуванню.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що під час візиту до Салону лазерної косметології "ІНФОРМАЦІЯ_1", лікарем ОСОБА_1 було надано послугу шляхом нанесення на обличчя розчин для пілінгу ОСОБА_2 , яка в подальшому відчула печіння на обличчі, у неї почалась сльозотеча, утруднення дихання, запаморочення, про що вона одразу повідомила ОСОБА_1 , але позивач, повністю ігноруючи скарги дитини на різке самопочуття, наполягала на продовженні процедури, не приступила до змиву розчину для пілінгу з обличчя ОСОБА_2 . Через декілька хвилин у ОСОБА_2 з`явилися явні ознаки анафілактичного шоку, тобто окрім сльозотечі та запаморочення, в неї з`явилися приступ кашлю, відчула різке закладення носу, почався набряк всього обличчя, декілька разів вона втрачала свідомість. Тобто, виникла реакція організму на процедуру.

Вказує, що про реабілітаційну процедуру мова не йшла, оскільки ОСОБА_2 стало зле та процедура не дала ніякого результату, окрім спотворення зовнішнього вигляду та погіршення самопочуття. ОСОБА_3 "прервала" косметологічну процедуру оскільки, позивач під час надання послуги створив загрозу життю її донці, що призвело до відповідних наслідків.

Також апелянт вказав, що із виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) Кременчуцької міської дитячої лікарні вбачається, що на лікуванні у стаціонарному режимі у дитячій лікарні ОСОБА_2 з діагнозом: гостра алергічна реакція місцевого типу: набряк Квінке. Після додаткового огляду ОСОБА_2 лікарем-дерматологом ПП "ЛДЦ "Арніка Плюс" було діагностовано хімічні опіки обличчя 1-2 ступеня, відповідно до консультативного заключення ПП ЛДЦ "Арніка Плюс".

На доведення вказаних обставин відповідачем було надано суду фотознімки ОСОБА_2 , на яких видно ушкодження обличчя, які є наслідком вищевказаних процедур, виписки із лікарень, тобто, прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між послугою наданою позивачем та наслідком (шкода завдана здоров`ю дитини ОСОБА_2 ).

Вказані обставини відповідач вважає доведеними, а тому вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

За змістом пп. 6 п. 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Відповідно до п. 7 вказаного Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Аналіз наведених норм свідчить, що органи Держпродспоживслужби наділені повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів, та у разі виявлення порушення вимог законодавства, видавати приписи щодо усунення порушень вимог законодавства, а також накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг стягнення, передбачені ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

З матеріалів справи судом встановлено, що за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), відповідачем, зокрема, винесено постанову від 26.11.2019 р. № 7 про накладення стягнення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XIIІ споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 10 вказаного Закону у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Згідно п.п. 1, 9, 11 ст. 23 цього ж Закону у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність, зокрема, за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судоми розглядом встановлено, що 23.04.2019 р. в салон лазерної косметології " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у якому позивач здійснює господарську діяльність, звернулася ОСОБА_3 зі своєю донькою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з питання проведення косметологічних процедур. ОСОБА_3 роз`яснено зміст косметологічної процедури, які препарати будуть застосовуватися, надано для ознайомлення протокол проведення косметологічних процедур та сертифікати на препарати, які будуть застосовуватися, а також отримано згоду на проведення косметологічних процедур. Також, позивачем проведено неповнолітній ОСОБА_2 пробу на виявлення алергічної реакції на пілінг ТС PLUS, зі згоди ОСОБА_3 , результат на пробу був негативний про що відображено у картці клієнта (а.с. 35).

Після проведення алергічних проб на препарати, 23 та 24 квітня ОСОБА_2 проводилися косметологічні процедури, а 25.04.2019 р. ОСОБА_2 проведена косметологічна процедура-хімічний пілінг (а.с. 35).

Під час проведення косметологічної процедури використовувався засіб для догляду за обличчям - ТС PLUS, що не заперечувалося сторонами, а позивачем до матеріалів справи надано копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/10396 від 15.03.2018 р. щодо засобів по догляду за обличчям та тілом згідно з додатком до висновку, згідно з яким об`єкт експертизи за звичайних умов використання не представляє небезпеки для здоров`я людини (а.с. 31-33).

Після нанесення препарату ОСОБА_2 заявила скарги на своє самопочуття, після чого нанесений препарат було змито і викликано бригаду швидкої допомоги. Позивач повідомила ОСОБА_3 про те, що процедуру хімічного пілінгу не завершено, оскільки не проведено реабілітаційної процедури у вигляді нанесення спеціального крему та захисту, проте остання (мати ОСОБА_2 ) відмовилася її завершувати.

З наданої до матеріалів справи виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) ОСОБА_2 вбачається, що остання з 25.04.2019 р. по 02.05.2019 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у КПМП "Кременчуцька міська дитяча лікарня" та їй поставлено діагноз гостра алергічна реакція, набряк Квінке (а.с. 26).

У зв`язку з цим, 31.05.2019 р. ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_1 із претензією, у якій вимагала, зокрема, відшкодування їй у повному обсязі понесені витрати на лікування ОСОБА_2 у розмірі 3038,55 грн. та відшкодувати їй та її доньці моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. (а.с. 58-59).

У відповідь на претензію ФОП ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_3 лист від 18.06.2019 р., яким претензійні вимоги до адміністрації Салону лазерної косметології " ІНФОРМАЦІЯ_1 " вважала неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 60).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для застосування штрафу до ФОП ОСОБА_1 стала її відмова споживачу в реалізації його права, встановленого ч. 3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: відшкодування завданих йому збитків внаслідок недоліків в наданій послузі.

З аналізу приписів п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що застосування штрафу лише у разі відмови споживача в реалізації його прав, установлених ч. 3 ст. 10 цього Закону, але за умови встановлення недоліків у наданій послузі.

Тобто, при винесенні рішення про накладення штрафу, орган уповноважений приймати такі рішення, повинен в обов`язковому порядку встановити факт наявності недоліків у наданій послузі.

В свою чергу, під час позапланового заходу встановлено, що гр. ОСОБА_3 звернулася із письмовою претензією щодо відшкодування завданих збитків внаслідок надання косметичної послуги її доньці гр. ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 надано відповідь на претензію листом від 18.06.2019 р., згідно з яким у задоволенні вимог відмовлено, при цьому суб`єктом господарювання не доведено, що недоліки виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Таким чином, суб`єктом господарювання необґрунтовано відмовлено у відшкодуванні витрат на лікування в сумі 3038 грн.

Наведені вище твердження перевіряючих свідчать про те, що у межах проведення позапланового заходу державного контролю (нагляду), відповідачем досліджувався виключно факт відмови позивача щодо відшкодування завданих збитків внаслідок надання косметичної послуги гр. ОСОБА_2 без встановлення факту наявності недоліків у наданій послузі, оскільки під час проведення перевірки контролюючим органом не з`ясовувалося питання щодо наявності недоліків у наданій послузі, не досліджувалося питання відповідності наданих послуг вимогам нормативної документації, оскільки останнім зазначено, що суб`єктом господарювання не доведено, що недоліки виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач по справі послалася на те, що 25.04.2019 р. ОСОБА_2 була проведена косметологічна процедура - хімічний пілінг - в одному з кабінетів салону. Хімічний пілінг це процедура контрольованого опіку та згідно протоколу ця косметологічна процедура складається з 4 обов`язкових етапів: очистки шкіри обличчя, послідовне нанесення препарату, змивання та реабілітаційні процедури (нанесення крему та захисту). За результатами проведення всієї процедури на шкірі повинно бути пігментація верхніх шарів шкіри з наступним її відшаровуванням. Саме ненастання вказаного результату і може свідчити про недоліки у косметологічній процедурі і неякісне надання пацієнту послуги.

Також позивач пояснила, що після нанесення препарату ОСОБА_2 заявила скарги на своє самопочуття. Нанесений на обличчя препарат було змито і була викликана бригада швидкої допомоги. Однак ніяких набряків, почервонінь, висипу на обличчі чи тілі не було. При приїзді до салону швидкої допомоги дівчина була оглянута лікарем в приміщенні салону і оскільки вона є неповнолітньою особою, її доставили в дитячу лікарню для обстеження.

Позивач також вказала, що повний курс, передбачений протоколом для процедури хімічного пілінгу не завершено, оскільки обов`язковим є проведення реабілітаційної процедури у вигляді нанесення спеціального крему та захисту. В той же час, вказує, що ця процедура не була завершена, оскільки ОСОБА_3 (мати ОСОБА_2 ) повідомила, що вони відмовляються від завершення косметологічної процедури.

Колегія суддів зазначає, що згідно копії консультаційного висновку спеціаліста, що складений 27.04.2019 р. ТОВ "Європейська медицина", згідно з яким поставлено діагноз - контактно дерматит, що з припущень спеціаліста виник внаслідок дії активних хімічних речовин (а.с. 54), копія консультативного висновку спеціаліста, що складений 29.04.2019 р. ПП ЛДЦ "Арніка Плюс", згідно з яким встановлено діагноз хімічний опік обличчя 1-2 ст (а.с. 27). Разом з тим, враховуючи, що хімічний пілінг є процедурою контрольованого опіку верхніх шарів шкіри, що передбачено протоколом проведення вказаної процедури, вказаний діагноз не є може бути свідченням наявності недоліків у наданих послугах.

Згідно копії висновку експерта № 340 від 26.07.2019 р., що складений судово-медичним експертом Кременчуцького міжрайонного відділення СМЕ Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА Шираєм В.В. (а.с. 148-149), при судово-медичній експертизі з урахуванням медичної документації у неповнолітньої ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Гостра алергічна реакція є наслідком відповіді організму на потрапляння алергенів, які могли міститися в медичних препаратах, в косметологічних засобах, рослинах і т.д.

Разом з тим, як вказувалося вище, що з питання проведення косметологічних процедур, ОСОБА_3 (матері ОСОБА_2 ) було роз`яснено зміст косметологічної процедури, які препарати будуть застосовуватися, надано для ознайомлення протокол проведення косметологічних процедур та сертифікати на препарати, які будуть застосовуватися, а також отримано згоду на проведення косметологічних процедур. Також, позивачем проведено неповнолітній ОСОБА_2 пробу на виявлення алергічної реакції на пілінг ТС PLUS, зі згоди ОСОБА_3 , результат на пробу був негативний про що відображено у картці клієнта (а.с. 35).

Таким чином, вищенаведені висновки не доводять факту надання ФОП ОСОБА_1 неякісної послуги ОСОБА_2 . Крім того, сам позивач зазначав, що косметологічну процедуру не було завершено, але ця обставина виникли не з вини ОСОБА_1 , а у зв`язку з відмовою матері ОСОБА_2 від подальшого проведення процедури.

Недоведеність факту надання ФОП ОСОБА_1 неякісних послуг ОСОБА_2 підтверджується також розбіжностями у поставлених останній діагнозах, а саме у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) ОСОБА_2 зазначено про гостру алергічну реакцію, набряк Квінке, тоді як консультативний висновок спеціаліста, що складений 29.04.2019 ПП ЛДЦ "Арніка Плюс" та консультаційний висновок спеціаліста, що складений 27.04.2019 ТОВ "Європейська медицина" містять інформацію про діагнози ОСОБА_2 - хімічний опік обличчя 1-2 ст., контактно дерматит, що з припущень спеціаліста виник внаслідок дії активних хімічних речовин відповідно.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачем не доведено факту наявності недоліків у наданій ФОП ОСОБА_1 послуги, що виключає можливість застосування до позивача штрафу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів"

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржена постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 26.11.2019 р. № 7 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, тобто є необґрунтованою, а, відтак, протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року по справі № 440/4973/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року по справі № 440/4973/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 14.09.2020 року