Справа № 473/3080/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3080/20
РІШЕННЯ

іменем України

"10" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., представника позивача Долганюк Ю.Ю., відповідача ОСОБА_1 , його представника Лукіянчина П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародного договору України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року УДМС України в Миколаївській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародного договору України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 08 вересня 2020 року в м. Миколаєві працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області спільно з ВБЗПТЛ ГУНП в Миколаївській області був виявлений та доставлений до Управління ДМС України в Миколаївській області уродженець Грузії ОСОБА_1 . Дата та місце перетину останнім державного кордону України не встановлена. На момент затримання в іноземця були відсутні документи, що посвідчують його особу та дають право перебування на території України або перетину державного кордону.

В цей же день, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, та поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України».

Згідно постанови Управління ДМС України в Миколаївській області про накладення адміністративного стягнення від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме, ухилився від виїзду за межі країни після закінчення встановленого терміну перебування на території України, за час перебування на території України зарекомендував себе з негативного боку.

Тому, з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародного договору України про реадмісію, позивач просив затримати ОСОБА_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на шість місяців, звернувши рішення до негайного виконання.

В судовому засіданні представник позивача Долганюк Ю.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник Лукіянчин П.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що особа відповідача є встановленою на підставі довідки про звільнення з місць позбавлення волі, останній має можливість самостійно виїхати за межі України, а тому не вбачали підстав для його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Заслухавши пояснення представника позивача Долганюк Ю.Ю., відповідача ОСОБА_1 , його представника Лукіянчина П.П., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2020 року в м. Миколаєві працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області спільно з ВБЗПТЛ ГУНП в Миколаївській області був виявлений та доставлений до Управління ДМС України в Миколаївській області уродженець Грузії ОСОБА_1 . Дата та місце перетину останнім державного кордону України не встановлена. На момент затримання в іноземця були відсутні документи, що посвідчують його особу та дають право перебування на території України або перетину державного кордону.

В цей же день, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, та поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України».

Згідно постанови Управління ДМС України в Миколаївській області про накладення адміністративного стягнення від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він є уродженцем та громадянином Грузії, на території України перебуває приблизно з 2013 року, перетнувши кордон України за закордонним паспортом громадянина Грузії, який в нього було вилучено та не повернуто під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, за яке останній в подальшому відбував покарання. Після відбуття покарання відповідач мешкав в орендованій квартирі в м. Одеса, не одружений, проте перебуває в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, родичів та постійного джерела доходу в Україні не має, отримуючи тимчасові заробітки, дозволу на постійне або тимчасове проживання в Україні не отримував, до компетентних органів України з приводу отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Таким чином відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду за межі країни після закінчення встановленого терміну перебування на території України, згідно наявних в справі даних, за час перебування на території України зарекомендував себе з негативного боку, раніше судимий за скоєння корисливого злочину (ч. 2 ст. 187 КК України).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Ч. 3 ст. 3 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9, ч. 1 ст. 15 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну або виїжджають з України за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Реадмісія - передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону).

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з положеннями ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач є уродженцем Грузії, не має жодних документів, що підтверджують законність його в`їзду та перебування на території України. Останній вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, не має документа, що дає йому право на виїзд з України, близьких родичів, офіційних доходів в Україні не має, з заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в компетентні органи не звертався.

Судом також встановлено, що 22 квітня 2003 року між Кабінетом Міністрів України та Виконавчою владою Грузії підписано угоду про приймання і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на територіях держав незаконно, якою передбачено особливий порядок повернення громадян в країну походження. Угода ратифікована Законом України N 1608-ІV від 17 березня 2004 року та 26 травня 2004 року набрала чинності для України.

Вказаною угодою передбачено, що кожна із договірних Сторін за поданням іншої Сторони без додаткових формальностей прийме особу, яка не виконує або перестала виконувати необхідні умови в`їзду чи перебування на території держави іншої Сторони, якщо буде доведено або є підстави вважати, що ця особа є громадянином держави Сторони, якій її передають.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про недоцільність затримання ОСОБА_1 з посиланням на те, що особа відповідача є встановленою на підставі довідки про звільнення з місць позбавлення волі, останній має можливість самостійно виїхати за межі України, оскільки в судовому засіданні встановлено підстави для такого затримання: порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців; відсутність у нього документа, що дає право на виїзд з України (що унеможливлює його самостійний виїзд за межі України); обставини проживання на території України (тривале проживання відповідача на території України без наявності дозвільних документів, відсутність будь-яких дій щодо легалізації свого становища в Україні) та характеристику особи відповідача, що вказує на необхідність застосування до нього заходу, про який просить позивач.

За встановлених обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Проте, вимога позивача про звернення судового рішення до негайного виконання задоволенню не підлягає, оскільки це не передбачено положеннями ст. 371 КАС України.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародного договору України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити.

Затримати уродженця Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, необхідний для забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію, але не більше, як на шість місяців з дати фактичного затримання, а саме з 08 вересня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Вуїв