Справа № 826/16841/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 826/16841/18

адміністративне провадження № К/9901/21582/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 826/16841/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Україна" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Офіс великих платників податків ДПС (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) 25.08.2020 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 826/16841/18. В касаційній скарзі скаржник просив суд поновити пропущений строк на оскарження судових рішень, оскільки скаржник вже звертався з касаційною скаргою на вказані рішення судів попередніх інстанцій, проте скаргу повернуто, оскільки остання не містила обґрунтованих підстав касаційного оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню, виходячи з такого.

В якості підстави касаційного оскарження скаржник зазначає п. 1 ч. 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Скаржник, зазначаючи в якості підстави касаційного оскарження п. 1 ч. 4 статті 328 КАС України лише посилається на постанови Верховного Суду в частині дослідження судами первинних документів, поданих в підтвердження реальності господарських операцій по іншим правовідносинам, подібність яких правовідносинам в даній справі жодним чином ним не обґрунтована.

Разом з цим суд звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, скаржник вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 826/16841/18. Проте ухвалою Верховного Суду від 10.07.2020 року (провадження № К/9901/16620/20) касаційну скаргу повернуто, оскільки остання не містила передбачених КАС України посилань на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування.

Зокрема скаржнику було зазначено, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Текст касаційної скарги складається з опису фактичних обставин справи та цитувань положень Податкового кодексу України та не містить обґрунтованих доводів щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 826/16841/18 повернути скаржнику.

Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Васильєва