Справа № 640/18727/18
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційні скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України, Публічного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро», Приватного акціонерного товариства «Південна винокурня» до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Одеський коньячний завод», Українська корпорація по виноградарству і виноробній промисловості «Укрвинпром», Приватне акціонерне товариство «Дім марочних коньяків «Таврія», Орендне підприємство «Ужгородський коньячний завод» про визнання протиправними та скасування в частині Правил виробництва коньяків України, затверджених наказом від 27.12.2017 № 702, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, в якому просило суд: визнати протиправними і скасувати Правила виробництва коньяків України, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 грудня 2017 року № 702 (далі - Правила № 702») в частині:

1) абзаців 3-7 пункту 2 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Під час виробництва ординарних коньяків України допускається використання витриманих не менше 3 років спиртів коньячних невітчизняного походження за умови, що частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у перерахунку на 1 літр 100-відсоткового спирту виробленої продукції має бути не менше ніж:15 % - у 2019 році; 20 % - у 2020 році; 25 % - у 2021 році; 30 % - у 2022 році; 40 % - у 2023 році; 50 % - у 2024 році; 60 % - у 2025 році; 70 % - у 2026 році; 85 % - з 2027 року.

Спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників коньячного спирту та закладені для витримки, належать до спиртів коньячних вітчизняного походження за умови використання 100 % вітчизняної сировини для їх виробництва.

Інші спирти коньячні належать до спиртів коньячних невітчизняного походження.

Частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у готовій продукції під час виробництва ординарних коньяків України обраховується за період календарного року, починаючи з 01 січня відповідного року.

Виробник ординарного коньяку України має право закладати на подальшу витримку вітчизняні та імпортні спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників спиртів коньячних, з врахуванням попереднього віку витримки (до моменту продажу) у виробника спирту коньячного»;

2) в частині фрази «виключно вітчизняного походження» в абзаці 1 пункту 3 розділу IV «Класифікація коньяків України»;

3) в частині абзацу 1 пункту 4 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Виготовлення спиртів коньячних для марочних коньяків України та їх витримка у дубових бочках здійснюється за місцем виробництва марочних коньяків України».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказані положення Правил виробництва коньяків України є протиправними, так як відповідач порушив норми права законодавчої системи України у сфері спірних правовідносин, зокрема: Угоду між Урядом Азербайджанської Республіки і Урядом України про вільну торгівлю, що підписана в м. Баку 28 липня 1995 року, яку ратифіковано Законом України від 12 липня 1996 року № 335/96-ВР, Угоду про створення зони вільної торгівлі між державами - учасницями ГУУАМ, що підписана 20 липня 2002 року, яку ратифіковано Законом України від 28 листопада 2002 року № 321-IV, Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (Генеральною угоди з тарифів та торгівлі) (система ГАТТ/СОТ), що ратифікований Законом України від 10 квітня 2008 року № 250-VI «Про ратифікацію Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі», Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII, Господарський кодекс України, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Окрім того, Приватне акціонерне товариство «Південна винокурня» також звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, в якому просило: визнати протиправним (таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили) та нечинним пункт 2 розділу ІV Правил виробництва коньяків України, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 702 від 27 грудня 2017 року, в частині встановлення відсоткових часток використання спирту коньячного вітчизняного походження при виробництві коньяків України.

Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті Правил № 702 відповідачем було порушено процедуру, визначену Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зокрема: проект Правил № 702 не був внесений до плану діяльності Відповідача та плану діяльності Кабінету Міністрів України та проект Правил № 702 був поданий на повторне погодження без доопрацювання та без врахування зауважень та пропозицій Державної регуляторної служби України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва 26.02.2019 вказані адміністративні позови об`єднано для спільного розгляду в одне провадження адміністративну справу № 640/18727/18.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» задоволено частково. Позов Приватного акціонерне товариство «Південна винокурня» задоволено повністю.

Визнано протиправними і нечинними Правила виробництва коньяків України, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 грудня 2017 року № 702 в частині:

- абзаців 3-7 пункту 2 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Під час виробництва ординарних коньяків України допускається використання витриманих не менше 3 років спиртів коньячних невітчизняного походження за умови, що частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у перерахунку на 1 літр 100-відсоткового спирту виробленої продукції має бути не менше ніж: 15 % - у 2019 році; 20 % - у 2020 році; 25 % - у 2021 році; 30 % - у 2022 році; 40 % - у 2023 році; 50 % - у 2024 році; 60 % - у 2025 році; 70 % - у 2026 році; 85 % - з 2027 року.

Спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників коньячного спирту та закладені для витримки, належать до спиртів коньячних вітчизняного походження за умови використання 100 % вітчизняної сировини для їх виробництва. Інші спирти коньячні належать до спиртів коньячних невітчизняного походження.

Частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у готовій продукції під час виробництва ординарних коньяків України обраховується за період календарного року, починаючи з 01 січня відповідного року.

Виробник ординарного коньяку України має право закладати на подальшу витримку вітчизняні та імпортні спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників спиртів коньячних, з врахуванням попереднього віку витримки (до моменту продажу) у виробника спирту коньячного;

- в частині фрази «виключно вітчизняного походження» в абзаці 1 пункту 3 розділу IV «Класифікація коньяків України»;

- в частині абзацу 1 пункту 4 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Виготовлення спиртів коньячних для марочних коньяків України та їх витримка у дубових бочках здійснюється за місцем виробництва марочних коньяків України».

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено Правила виробництва коньяків України, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 грудня 2017 року № 702, після набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, третьою особою - Публічним акціонерним товариством «Одеський коньячний завод» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що визначення часток використання спиртів коньячних вітчизняного походження при виробництві коньяків України жодним чином не стосується поняття «повний технологічний цикл».

Зазначає, що у спірних правовідносинах судом першої інстанції протиправно не було застосовано статтю 5 Закону України «Про виноград і виноградне вино».

На думку апелянта, невикористання часток вітчизняних спиртів при виробництві коньяків України не дозволяє визначити походження товару - Україна, що суперечить самій природі даного алкогольного напою, назва якого містить його походження, та фактично порушує національне та міжнародне законодавство, що регулює географічні зазначення походження товарів, а також вводить в оману споживача такого товару.

Висновок суду першої інстанції про те, що положення міжнародного законодавства не містять виключень стосовно товарів з географічним зазначенням походження фактично не відповідає дійсності.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Дім марочних коньяків «Таврія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що Правила №702 не забороняють імпорт коньячних спиртів, їх внутрішній продаж, транспортування та подальше використання імпортного спирту коньячного.

Вказані Правила встановлюють лише вимоги до виробництва коньяків України, та не встановлюють вимог до імпортного спирту коньячного та/або імпортного коньяку.

Оскаржувані Правила №702, на думку апелянта, чітко визначають, яка сировина використовується для виробництва коньяків України, а яка - не використовується, відтак не існує невідповідності вказаних Правил Закону України «Про виноград і виноградне вино».

Зазначає, що на момент затвердження Правил №702 спеціальне законодавство у сфері виробництва коньяків України встановлювало вимоги щодо обов`язкового спиртів коньячних вітчизняного походження при виробництві коньяків України.

Звертає увагу, що положення Правил №702 не порушують жодних міжнародних угод.

Також, не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що Правила № 702 прийняті ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України та з дотриманням положень міжнародних договорів, ратифікованих Україною.

Зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро» не визначено обставин, за яких на нього поширюються оскаржувані положення Правил №702 та не надано доказів використання у своїй підприємницькій діяльності Правил №702, так як вказаним позивачем не доведено здійснення виробництва ординарних коньяків України.

Крім того, вказує, що Приватне акціонерне товариства «Південна винокурня» також не наведено обставин застосування до нього положень Правил №702, так як останній не здійснюється виробництво ординарних коньяків України.

Українська корпорація по виноградарству і виноробній промисловості «Укрвинпром» у відзиві на апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Південна винокурня» та Приватного акціонерного товариство «Дім марочних коньяків «Таврія» зазначила, що у разі відсутності у позивачів можливості використовувати у процесі виробництва вітчизняні спирти, вони можуть виготовляти продукт під іншою назвою, ніж «коньяк України».

Вказує, що норма використання вітчизняних коньячних спиртів у коньяках України спочатку 25%, а потім 30% з диференціяцією по роках з метою поступового переходу булла встановлена Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та діяла протягом 5 років до 14.09.2014.

У відзиві на апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро» зазначено, що доводи апеляційних скарг спрямовані на введення суду в оману шляхом підміни понять, зокрема зазначення апелянтами, що нормування відсотку сировини певного походження не є кількісним регулюванням, та не призводить до надання товару національного походження бульш сприятливому режиму в порівнянні з товарами іноземного походження не ґрунтується на дійсних обставинах справи.

У відзиві на апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія», Приватне акціонерне товариство «Південна винокурня» вказує, що на момент затвердження Правил Закон №481/95-ВР не встановлював вимог щодо використання коньячного спирту українського походження при виготовленні коньяків України.

На думку зазначеного позивача, такі вимоги станом на 27.12.2017 норми Закону України «Про виноград і виноградне вино» та ДСТУ 4700:20 «Коньяки України» також не визначали.

Відтак, оскаржувані Правила не відповідають положенням нормативно-правових актів, які є актами вищої юридичної сили.

07 вересня 3030 року Публічним акціонерним товариством «Одеський коньячний завод» подано до суду апеляційної інстанції заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з різким зростанням кількості випадків коронавірусної хвороби та продовженням строку дії карантину до 31 жовтня 2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760.

10 вересня 2020 року від Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні запроваджено карантин.

11 вересня 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Разом з тим, вказана справа перебуває у провадженні апеляційного суду з травня 2020 року, та її розгляд неодноразово відкладався у зв`язку з надходженням відповідних клопотань від сторін, відтак у разі задоволення вказаних заяв апелянтів про перенесення розгляду справи у зв`язку з поширенням на території України коронавірусу COVID-19 потягне безпідставне та тривале затягування розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційних скарг, з огляду на відсутність з моменту відкриття провадження у даній справі клопотань сторін про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з метою недопущення поширення на території України коронавірусу COVID-19 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», оскільки особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2017 року Міністерство аграрної політики та продовольства України Наказом № 702 «Про затвердження Правил виробництва коньяків України» затвердило Правила виробництва коньяків України (далі - Правила № 702).

Пунктом 3 Наказу № 702 передбачено, що він набуває чинності через шість місяців з дня його офіційного опублікування. Вказаний Наказ № 702 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.07.2018 за № 875/32327 та опублікований 10.08.2018 в Офіційному віснику України № 61, що підтверджується Листом Мінюсту № 15004-26-18/10.1 від 31.07.2018 та інформацією з офіційного ресурсу «Законодавство України» в мережі Інтернет https://zakon.rada.gov.ua.

З огляду на викладене, Наказ Мінагрополітики № 702 від 27.12.2017 «Про затвердження Правил виробництва коньяків України» набув чинності 10.02.2019.

Як зазначено в преамбулі Наказу № 702, його прийнято відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виноград та виноградне вино», статей 8 та 9 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1057 «Про визначення сфер діяльності, в яких центральні органи виконавчої влади здійснюють функції технічного регулювання», підпункту 11 пункту 4 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року № 1119.

Згідно пункту 1 Правил № 702, ці Правила визначають порядок виробництва коньяків України та є обов`язковими для складання технологічних інструкцій, контролю коньячного виробництва всіма суб`єктами господарювання незалежно від форми власності.

Правила містять наступні розділи: I. Загальні положення, II. Технічні регламенти, III. Виробничі регламенти, IV. Класифікація коньяків України та Додатки: № 1 «Фізико-хімічні показники виноматеріалів коньячних», № 2 «Фізико-хімічні показники спиртів коньячних молодих», № 3 Органолептичні показники коньяків України», № 4 «Фізико-хімічні показники коньяків України».

Абзацами 3-7 пункту 2 розділу IV «Класифікація коньяків України» Правил № 702 передбачено таке: «Під час виробництва ординарних коньяків України допускається використання витриманих не менше 3 років спиртів коньячних невітчизняного походження за умови, що частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у перерахунку на 1 літр 100-відсоткового спирту виробленої продукції має бути не менше ніж: 15 % - у 2019 році; 20 % - у 2020 році; 25 % - у 2021 році; 30 % - у 2022 році; 40 % - у 2023 році; 50 % - у 2024 році; 60 % - у 2025 році; 70 % - у 2026 році; 85 % - з 2027 року.

Спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників коньячного спирту та закладені для витримки, належать до спиртів коньячних вітчизняного походження за умови використання 100 % вітчизняної сировини для їх виробництва. Інші спирти коньячні належать до спиртів коньячних невітчизняного походження.

Частка використання спиртів коньячних вітчизняного походження у готовій продукції під час виробництва ординарних коньяків України обраховується за період календарного року, починаючи з 01 січня відповідного року.

Виробник ординарного коньяку України має право закладати на подальшу витримку вітчизняні та імпортні спирти коньячні, в тому числі молоді, придбані у вітчизняних виробників спиртів коньячних, з врахуванням попереднього віку витримки (до моменту продажу) у виробника спирту коньячного».

Пунктом 3 розділу IV «Класифікація коньяків України» Правил № 702 передбачено: «Марочні коньяки України виготовляють зі спиртів коньячних виключно вітчизняного походження, витриманих у дубових бочках, середнього віку не менше 6 років і поділяють на: 1) витримані, групи «КВ» - із спиртів коньячних середнього віку не менше 6 років витримки; 2) витримані, вищої якості, групи «КВВЯ» - із спиртів коньячних середнього віку не менше 8 років витримки; 3) старі, групи «КС» - із спиртів коньячних середнього віку не менше 10 років витримки; 4) дуже старі, групи «ДС» - із спиртів коньячних середнього віку не менше 20 років витримки; 5) колекційні - спеціально відібрані марочні коньяки України, які пройшли післякупажний відпочинок та додатково витримані у дубовій тарі не менше 3 років.

Абзацом 1 пункту 4 розділу IV «Класифікація коньяків України» Правил № 702 встановлено: «Виготовлення спиртів коньячних для марочних коньяків України та їх витримка у дубових бочках здійснюються за місцем виробництва марочних коньяків України».

Не погоджуючись з положеннями Правил №702, зокрема з абзацами 3-7 пункту 2 розділу IV, абзацем 1 пункту 3 розділу IV, абзацем 1 пункту 4 розділу IV та пункту 2 розділу IV вважаючи свої права порушеними, позивачі звернулись з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» частково, а позовні вимоги Приватного акціонерне товариство «Південна винокурня» повністю, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана частина Правил № 702 порушує права позивачів, відтак слід визнати протиправними і нечинними Правила № 702 в частині: абзаців 3-7 пункту 2 розділу IV «Класифікація коньяків України»; в частині фрази «виключно вітчизняного походження» в абзаці 1 пункту 3 розділу IV «Класифікація коньяків України»; в частині абзацу 1 пункту 4 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Виготовлення спиртів коньячних для марочних коньяків України та їх витримка у дубових бочках здійснюється за місцем виробництва марочних коньяків України».

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Так, повноваження Кабінету Міністрів України у спірних правовідносинах врегульовано Законом України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950 та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин першої, другої, четвертої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

При цьому, згідно з пунктом 18 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України «нормативно-правовий акт» - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» №1160-IV від 11.09.2003 (далі - Закон №1160-IV) визначено, що «регуляторний акт» - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Зі змісту наведених вище правових норм вбачається, що регуляторний акт характеризується наступним: 1) приймається уповноваженим регуляторним органом; 2) спрямований на регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторним органом та суб`єктом господарської діяльності; 3) має ознаки нормативно-правового акта, тобто розрахований на довгострокове та неодноразове застосування, прийнятий щодо невизначеного кола суб`єктів.

Аналізуючи Правила № 702 колегія суддів приходить до висновку, що за своєю правою природою вони є нормативно-правовими актом суб`єкта владних повноважень, що встановлює, змінює загальні правила регулювання однотипних відносин (у сфері виробництва коньяків України), і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування і стосується невизначеного кола осіб, та одночасно - є регуляторним актом, про що зазначено у пункті 10 пояснювальної записки до проекту Наказу № 702.

Частиною першою статті 25 Закону № 1160-IV встановлено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо наявна хоча б одна з таких обставин, зокрема: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений; проект регуляторного акта не був поданий на погодження із уповноваженим органом; щодо проекту регуляторного акта уповноваженим органом було прийнято рішення про відмову в його погодженні.

При цьому, проекти регуляторних актів Кабінету Міністрів готуються з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», та відповідно до Методики проведення аналізу впливу регуляторного акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 №308 (пункт 3 параграфу 32 Регламенту).

Так, Порядок оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій визначений у статті 9 Закону №1160-IV, згідно з якою кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону. Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п`ятою статті 13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями зауважень та пропозицій.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.

Згідно частини другої статті 13 Закону № 1160-IV, повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що оприлюднення регуляторного акта здійснюється з метою одержання зауважень і пропозицій. При цьому, оприлюдненню підлягають як проект регуляторного акта, так і відповідний аналіз регуляторного впливу - документ, який містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акта, аналіз впливу, який справлятиме регуляторний акт на ринкове середовище, забезпечення прав та інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави, а також обґрунтування відповідності проекту регуляторного акта принципам державної регуляторної політики.

Як встановлено судом першої інстанції, 20.11.2017 року на офіційній сторінці Мінагрополітики в мережі Інтернет (https://minagro.gov.ua/ua/npa/proekt-nakazu-ministerstva-agrarnoi-politiki-ta-prodovolstva-ukraini-pro-zatverdzhennya-pravil-virobnitstva-konyakiv-ukraini-1) розміщено проект наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Правил виробництва коньяків України», повідомлення про оприлюднення пояснювальну записку та аналіз регуляторного впливу до вказаного проекту.

Вказаний проект наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Правил виробництва коньяків України» було погоджено з Державною регуляторною службою України, про що свідчить рішення Державної регуляторної служби України № 526 від 21.11.2017.

Таким чином, судом першої інстанції вірно відмічено, що на момент прийняття Наказу № 702 (21.11.2017) не існувало обставин, передбачених частиною першою статті 25 Закону № 1160-IV, які є перешкодою для прийняття регуляторного акта.

Отже, відповідачем не було порушено процедури реєстрації, оприлюднення і набрання законної сили Наказом № 702 від 27.12.2017 «Про затвердження Правил виробництва коньяків України».

Посилання апелянта - Міністерства аграрної політики та продовольства України на відсутність у позивачів права на звернення до суду з даним позовом колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З системного аналізу положень наведених норм вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначенню поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, звертаючись до суду першої інстанції надали документів, зі змісту яких вбачається, що вони є виробниками коньяків, зокрема: з огляду на ліцензію на виробництво алкогольних напоїв № 323 терміном дії з 29.11.2016 до 29.11.2021, видану ДФС України на товарні позиції УКТ ЗЕД (коньяки України в посудинах місткістю 2 л та менше) та (коньяки України в посудинах місткістю більше як 2 л) та ліцензію на виробництво алкогольних напоїв № 282 терміном дії з 05.09.2016 до 05.08.2021, видану ДФС України на товарні позиції УКТ ЗЕД (коньяки України в посудинах місткістю 2 л та менше) та (коньяки України в посудинах місткістю більше як 2 л).

Відтак, позивачі є суб`єктами правовідносин, у яких мали бути застосовані Правила № 702, тому оскаржувані пункти Правил №702 мають безпосередній вплив на позивачів та стосуються їх прав, у разі порушення яких останні можуть бути захищені в рамках адміністративного судочинства.

Аналізуючи оскаржувані пункти Правил № 702 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини у сфері виробництва коньяків України регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) та Законом України «Про виноград та виноградне вино» від 16 червня 2005 року № 2662-IV (далі - Закон № 2662-IV).

Так, Закон № 481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової роздрібної торгівлі алкогольними напоями, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено: алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій, акредитованих органами виконавчої влади, уповноваженими відповідно до законодавства.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент затвердження Правил № 702), виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

У силу вимог частини першої статті 3 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент затвердження Правил № 702), ліцензії на виробництво коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією видаються лише тим суб`єктам господарювання, які мають повний технологічний цикл виробництва, включаючи викурку і витримку.

Тобто, на момент затвердження відповідачем Правил № 702 зазначені норми Закону № 481/95-ВР визначали суть повного технологічного циклу як переробку сировини у продукцію та не зобов`язували здійснювати виробництво відповідної сировини.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, Закон № 481/95-ВР не встановлював вимог щодо обов`язкового використання коньячного спирту українського походження при виготовленні коньяків України.

Не встановлювали такої вимоги і чинні станом на 27.12.2017 норми Закону «Про виноград та виноградне вино» від 16 червня 2005 року № 2662-IV та вимоги ДСТУ 4700:20 «Коньяки України. Технічні умови».

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2662-IV (в редакції, чинній на момент затвердження Правил № 702 - 27.12.2017), вина і коньяки України виготовляються згідно з правилами виробництва і зберігання тихих вин, правилами виробництва і зберігання ігристих та шампанських вин, правилами виробництва коньяків України, відповідними стандартами і технологічними інструкціями, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства. Для виготовлення вин і коньяків України застосовуються матеріали та речовини, дозволені для використання нормативними документами та Головним державним санітарним лікарем України.

У подальшому, на виконання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом Верховною Радою України було прийнято Закон № 2628-VIII від 23.11.2018 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон № 2628-VIII).

Законом № 2628-VII було внесено зміни, зокрема, до частин першої та другої статті 5 Закону України «Про виноград та виноградне вино» від 16 червня 2005 року № 2662-IV та до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

У зв`язку з внесеними змінами частина перша статті 5 Закону № 2662-IV була викладена в наступній редакції: вина і коньяки України виготовляються згідно з правилами виробництва і зберігання тихих вин, правилами виробництва і зберігання ігристих та шампанських вин, правилами виробництва коньяків України, відповідними стандартами і технологічними інструкціями, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, політики у сфері сільського господарства. Для виготовлення вин і коньяків України застосовуються матеріали та речовини українського та/або неукраїнського походження без будь-яких обмежень щодо часток їх використання у виробництві, дозволені для використання нормативними документами та Головним державним санітарним лікарем України.

У свою чергу, частина друга статті 5 Закону № 2662-IV після внесених змін визначала, що запровадження будь-яких заходів кількісного регулювання щодо змішування, переробки чи використання спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту, що мають іноземне (неукраїнське) походження відповідно до Митного кодексу України, у певних кількостях чи пропорціях при виробництві алкогольних напоїв здійснюється виключно законами України з урахуванням норм міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України».

Частиною п`ятою статті 2 Закону № 481/95-ВР з урахуванням Закон № 2628-VIII передбачено, що виробництво коньяку України також здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форми власності шляхом купажу коньячних спиртів українського та/або неукраїнського походження без будь-яких обмежень щодо часток їх використання у виробництві, витриманих не менше трьох років у дубовій тарі або нержавіючих чи емальованих ємностях з дубовою клепкою.

Отже, на момент набрання Правила № 702 чинності (10.02.2019) Закон № 2662-IV, на виконання якого вони були прийняті, по іншому регулював питання вмісту у коньяках України сировини українського та/або неукраїнського походження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Правила № 702 в частині положень щодо обов`язкового використання вітчизняних коньячних спиртів при виробництві коньяків України не відповідають вказаним правовим актам вищої юридичної сили, а отже є протиправними.

Посилання апелянта - Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія» про те, що Правила №702 не суперечать Закону №481/95-ВР та Закону №2662-IV, а лише їх доповнюють зокрема в частині визначення сировини, яка використовується для виробництва коньяків України, колегія суддів оцінює критично, оскільки Правила №702 встановлюють чіткі вимоги щодо кількості коньячного спирту певного походження (вітчизняного чи імпортного), при цьому введення обо`язку щодо використання сировини виключно вітчизняного походження призводить до зменшення закупівлі сировини іноземного походження.

Враховуючи, що Правила № 702 визначають порядок виробництва коньяків України та є обов`язковими для складання технологічних інструкцій, контролю коньячного виробництва всіма суб`єктами господарювання незалежно від форми власності, тобто за своєю природою є технічним регламентом з виготовлення коньяків України, тому мають відповідати вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4700:2006 «Коньяки України. Технічні умови».

Так, згідно пункту 1 ДСТУ 4700:2006, цей стандарт поширюється на коньяки України - міцні алкогольні напої з характерним букетом і смаком, виготовлені купажем коньячних спиртів, отриманих методом дистиляції коньячних виноматеріалів на спеціальних мідних апаратах з фракціонуванням, витриманих не менше 3 років у дубовій тарі або нержавких чи емальованих місткостях із дубовою клепкою.

Вимоги до сировини і матеріалів для виготовлення коньяків України встановлені підпунктом 5.2.1 пункту 5 ДСТУ 4700:20, серед яких відсутня вимога щодо обов`язкового використання спиртів коньячних вітчизняного походження.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2662-IV (в редакції, чинній на момент затвердження Правил № 702) для виробництва вин і коньяків України використовуються технічні сорти винограду, що відповідають вимогам державних стандартів. Не допускається при переробці змішування європейських сортів винограду з сортами виду Лабруска та гібридами прямими виробниками. Столові сорти винограду можуть використовуватися для виготовлення ординарних вин. Для виробництва ординарних вин, бренді і коньяків України допускається використовування столових сортів винограду, якщо за вмістом цукрів та іншими показниками якості вони відповідають вимогам, що пред`являються до винограду технічних сортів.

У силу вимог частини шостої статті 2 Закону № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент затвердження Правил № 702), виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

Згідно статті 9 вказаного Закону, алкогольні напої повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

З огляду на викладені норми, на момент затвердження Правил № 702 (27.12.2017) спеціальні нормативно-правові акти у сфері виробництва коньяків України (зокрема, Закон № 481/95-ВР, Закон № 2662-IV, ДСТУ 4700:2006) не встановлювали вимог щодо обов`язкового використання спиртів коньячних вітчизняного походження при виробництві коньяків України.

Відтак, питання про встановлення обов`язкової частки спиртів коньячних вітчизняного походження при виробництві коньяків України чи встановлення вимог до країни походження сировини не відноситься до сфери технічного регулювання.

Отже, Правила № 702 не можуть визначати засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту оптової і роздрібної торгівлі спиртом коньячним і алкогольними напоями та обігом алкогольних напоїв на території України, так як вказані відносини регулюються саме Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Правила № 702 є лише базовим нормативним документом, який визначає порядок виробництва коньяків України, та вказаний акт не може обмежувати використання іноземних коньячних спиртів при виробництві коньяків України

Враховуючи наведене, відповідач, встановивши в Правилах № 702 вимоги щодо обов`язкової частки спиртів коньячних вітчизняного походження при виробництві коньяків України, вийшов за межі своїх повноважень.

Доводи апелянта - Публічного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», що невикористання часток вітчизняних спиртів при виробництві коньяків України не дозволяє визначити походження товару - Україна та суперечить самій природі такого товару колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на вищевикладені норми чинного законодавства України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними і скасування Правил виробництва коньяків України, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 грудня 2017 року № 702 в частині: абзаців 3-7 пункту 2 розділу IV «Класифікація коньяків України»; в частині фрази «виключно вітчизняного походження» в абзаці 1 пункту 3 розділу IV «Класифікація коньяків України»; в частині абзацу 1 пункту 4 розділу IV «Класифікація коньяків України», а саме: «Виготовлення спиртів коньячних для марочних коньяків України та їх витримка у дубових бочках здійснюється за місцем виробництва марочних коньяків України».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України, Публічного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», Приватного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук