Справа № 440/4924/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/4924/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

07.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович.

У позові представник ОСОБА_1 просив визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020 у виконавчому провадженні №62669154.

Ухвалою від 14.09.2020 Полтавський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішивши розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд після прийняття рішення про відкриття провадження встановив, що провадження у справі відкрито помилково, а позовна заява подана без додержання вимог, встановлених частинами третьою та шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

Позивач посилається, як на підставу звільнення від сплати судового збору, на пункт 13 частини першої статті 5 Закону №3674-V, згідно з яким учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Вище зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №490/8128/17 (провадження №К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Предметом спору, для вирішення якого ОСОБА_1 звернувся до суду, є правомірність постанов приватного виконавця виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, винесених у межах виконавчого провадження №62669154: про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020.

Водночас стаття 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачає будь-яких пільг для учасників бойових дій у сфері примусового виконання рішень.

У даній справі не вирішується питання про захист прав особи, передбачених статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому пільга щодо звільнення від сплати судового збору, що передбачена пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-V, не є застосовною до правовідносин, пов`язаних із захистом прав позивача у сфері примусового виконання рішень.

Зі змісту позовної заяви суд вбачає, що остання має як немайновий характер (у частині оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, так і майновий характер (у частині оскарження постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, цим же пунктом передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 01.01.2020 - 2102 гривня.

З огляду на вищевикладене, позивач повинен сплатити судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 840,80 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 840,80 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - мінімальна межа ставки судового збору), а всього - 1681,60 грн.

Крім того, за змістом частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві позивачем зазначено, що оскаржувані постанови, винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 28.07.2020, позивач отримав 04.09.2020.

Водночас, судом встановлено, що 06.08.2020 позивач вже звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, що винесені в межах виконавчого провадження №62669154: про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі №440/4213/20 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов повернуто позивачеві.

Здійснивши порівняльний аналіз позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі №440/4924/20 та вимог, викладених у позовній заяві у справі №440/4213/20, суд дійшов висновку, що вони є ідентичними.

Таким чином, станом на момент первинного звернення до суду, а саме 06.08.2020, позивач вже був ознайомлений з постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, що винесені в межах виконавчого провадження №62669154: про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020.

Отже, на переконання суду, враховуючи десятиденний строк для оскарження рішень державного виконавця, представником позивача у поданій позовній заяві у цій справі навмисно та свідомо зазначені недостовірні відомості щодо дати отримання оскаржуваних постанов.

Оцінюючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач, будучи ознайомленим на момент первинного звернення до суду, щонайпізніше 06.08.2020, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з цим позовом 07.09.2020 (згідно зі штемпелем вхідної кореспонденції Полтавського окружного адміністративного суду), тобто понад встановлений чинним законодавством України строк.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, суд констатує, що позовна заява подана позивачем без додержання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, враховуючи вимоги частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву у адміністративній справі 440/4924/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання протиправними та скасування постанов залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- документа про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) (отримувач : УК у м. Полтаві/м. Полтава/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4016002, призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням поважності причин пропущення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарження не підлягає.

Суддя І.С. Шевяков