Справа № 620/753/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/753/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Прилуцька виховна колонія" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Прилуцька виховна колонія" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Прилуцька виховна колонія" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна установа "Прилуцька виховна колонія" подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 15.08.1999 року по 06.07.2002 року навчався в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань, у період з 07.07.2002 року по 13.03.2009 року перебував на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України та у період з 07.12.2010 року по 02.12.2019 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.08.1999 року та біографічною довідкою від 11.12.2019 року (а.с.5-6, 15-16).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.12.2019 року № 3514/к позивача звільнено 02.12.2019 року з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника ДУ "Прилуцька виховна колонія" за власним бажанням відповідно до ч. 5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.7).

Згідно з даними витягу з наказу від 06.12.2019 року № 68/ОС-19 (про особовий склад) у зв`язку зі звільненням 02.12.2019 року ОСОБА_1 , групі фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку установи провести кінцевий розрахунок з позивачем. Вислуга років на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 18 років 5 місяців 14 днів; у пільговому обчисленні - 23 роки 8 місяців 5 днів. При цьому в даному наказі зазначено: виплатити, у тому числі, одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 11 років 10 місяців 16 днів (а.с.8).

В зв`язку з зазначеним позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні (25%) з урахуванням вислуги років - 11 років 10 місяців 16 днів (а.с.9).

Не погоджуючись з розміром призначеної одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок призначеної допомоги, врахувати при здійсненні перерахунку всю наявну вислугу років, а саме - 18 років 5 місяців 14 днів та здійснити виплату неврахованої частини допомоги (а.с.10).

11.12.2019 року позивачу надана відповідь № 6/26-19/К-23, в якій ДУ "Прилуцька виховна колонія" зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 1 розділу 3 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, а тому підстав для здійснення перерахування суми одноразової грошової допомоги при звільненні та її виплати не має (а.с.11).

Судом першої інстанції встановлено, що на адвокатський запит № 2 від 22.01.2020 року (а.с.12-13) управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області повідомило, що ОСОБА_1 звільнений наказом УМВС України в Чернігівській області від 13.03.2009 року № 44 о/с з УБОЗ УМВС України в Чернігівській області за власним бажанням без права на пенсію. На день звільнення ОСОБА_1 не мав права на отримання одноразової допомоги при звільненні (а.с.14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначаються Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також - Закон).

Частиною 2 статті 9 вказаного Закону встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Підпунктом 4 пункту першого розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року № 925/5 встановлено, що особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Також в абз. 7 п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ у 2009 році позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно не отримував її, то при повторному звільненні мав право на отримання одноразової грошової допомоги з урахуванням періоду попередньої служби з 07.07.2002 року по 13.03.2009 року.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної установи "Прилуцька виховна колонія" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.