Справа № 718/2699/16-а
Суддя: Мінів О. І.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/2699/16-а
Провадження №2-а/718/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої-судді Мінів О.І.,

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань адміністративну справу №718/2699/16-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченко Андрія Юрійовича та Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення а справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

23.12.2016 ОСОБА_1 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці Утченко Андрія Юрійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що інспектором незаконно винесено постанову на місці вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки розгляд справи відбувався на місці без підготовки та надання часу їй на звернення за правовою допомогою та подання заперечень і інших доказів, а тому вважає, що таке порушило її права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином просить визнати дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченко А.Ю., щодо складання постанови серії ДР № 143012 від 16 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення про застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП - незаконним. Просить визнати вказану постанову протиправною та скасувати її, а дії інспектора щодо складання постанови - незаконними (а.с.1-4 том1).

Управління патрульної поліції в м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України, подано 20.01.2017 заперечення на адміністративний позов, у якому просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. З посиланням на відповідні правові норми, вказують, що працівник поліції діяв згідно наданих йому повноважень, а винесене ним постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Долучає диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.22-28).

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року - скасовано і направлено справу на новий розгляд до Кіцманського районного суду Чернівецької області (т.1, а.с.124-131).

12 червня 2020 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана на розгляд судді Мінів О.І. (т.2, а.с.1)

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року, вищезазначений адміністративний позов був прийнятий до провадження та призначений до розгляду. Судове засідання у справі призначено на 25 червня 2020 року (т.2, а.с.2).

25 червня 2020 року, підготовче засідання у справі, за клопотанням позивачки відкладено на 10 липня 2020 року (т.2, а.с.7).

10 липня 2020 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області залучено до участі у справі як другого відповідача (співвідповідача) Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції України та відкладено судове засідання на 26 серпня 2020 року (т.2, а.с.21-22).

У судове засідання 26 серпня 2020 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи - не з`явилися.

Від позивачки ОСОБА_1 07.07.2020 надійшла заява у якій остання просить розгляд справи за її адміністративним позовом проводити за її відсутності. Крім того підтримала позовні вимоги (а.с.12 том2).

Також 09.07.2020 від позивачки надійшли письмові пояснення з приводу обставин справи (а.с.14-18 том2).

15.09.2020 позивач ОСОБА_1 подала заяву про підтримання позовних вимог, просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідачі інспектор роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченко А.Ю. та Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились у судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Частиною 3 статті 268 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Позиція учасників судового процесу.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях скерованих до суду (а.с.14-18 том2), вказує, що 16 грудня 2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв., вона, керуючи автомобілем «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджала перехрестя з вул. Кафедральної на вул. Героїв Майдану, рухаючись по другорядній дорозі. На перехресті з одного боку рухався тролейбус, який «моргнув» фарами та пропустив її, надаючи право виїхати перед ним. Зазначає, що коли розпочала рух ліворуч, то вимушена була зупинитися, так як утворився затор. Коли уже виїхала на перехрестя, побачила як ліворуч на відстані 50-100 метрів рухався на великій швидкості автомобіль патрульної поліції. У заторі вона зробила з вікна зауваження працівнику поліції з приводу його швидкості руху, що йому не сподобалося. Вказане, на її думку, було причиною її зупинки, оскільки спочатку працівник поліції хотів накласти на неї адміністративне стягнення за розмову по телефону. Проте пізніше розпочав оформлення матеріалів за ненадання переваги у русі.

Крім того, вказує, що уже перебувала на перехресті, коли під`їхав патрульний автомобіль. Жодних доказів її вини матеріали справи не містять, пояснень інших водіїв не долучено, а розгляд проводив саме той екіпаж, якому нібито вона не надала переваги у русі. Долучений до матеріалів справи диск розгляду справи про адміністративне правопорушення, не доводить її вини у вчиненому.

Таким чином, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Утченка А.Ю. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасувати винесену та оскаржувану нею постанову.

Відповідачі відзиву до суду не подали.

Дослідивши матеріали справи, та наявні у ній докази, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що 16.12.2016 інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Чернівці, рядовим поліції Утченком А.Ю., відносно ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом BMW X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови серії ДР №143012 від 16.12.2016, «16 грудня 2016 року о 12 годині 33 хвилин в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 1, водій рухаючись по другорядній дорозі, при повороті ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР» (а.с.4 том1).

Крім того, відповідно до п.8 цієї постанови, до неї додано відео з бодікамери СЕ 00086 та представником третьої особи під час першого розгляду справи в суді першої інстанції долучено до матеріалів справи DVD диск із відповідними записами з нагрудної камери поліцейського (а.с.28 том 1).

Такий відеозапис був досліджений, шляхом його відтворення.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається зокрема порушення правил проїзду перехресть.

Згідно п. 16.11 ПДР України, затвердженого Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Тобто водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі повинен дати дорогу (це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок зуху або швидкість)) транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху, при цьому жодних умов обмежень або диференційованої дії стосовно розташування транспортних засобів, які наближаються до даного перехрестя другорядних доріг по головній дорозі в залежності від займаної ними смуги руху, вимоги ПДР не містять.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, а тому містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно ч.ч.1,3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частино 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли існують підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Мотиви та висновки суду.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться у нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Зокрема, підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, показання свідків тощо.

Як зазначено вище, обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ст.77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Так, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, зокрема, показань технічних приладів або технічних засобів, якими зафіксовано факт порушення позивачем ПДР, пояснення свідків, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити факт вчинення або не вчинення позивачем вказаного порушення.

В даному випадку наявні лише доводи позивача про те, що ПДР він не порушував, а також постанова, яка є предметом оскарження. Проте, оскаржувана постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, а тому, на думку суду, не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того така постанова винесена поліцейським, який рухався у транспортному засобу, якому начебто позивач не надала перевагу в русі, згідно відео фіксації події.

За висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.07.2019 р. у справі 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В той час, відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем на підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Однак, вказаним відеозаписом не зафіксовано факт вчинення позивачем порушення вимог п. 16.11 ПДР, а саме - ненадання перевазі в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.

Вказаний відеозапис з нагрудної камери поліцейського містить лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Крім того, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано, що позивач не погоджується із висловленим звинуваченням та вказує на те, що не порушувала ПДР, просить надати можливість скористатись правовою дпомогою. При цьому працівник поліції жодних доказів вчинення правопорушення не зазначає, ніяких свідків не залучає, а лише виносить постанову, керуючись тим, що останній був свідком вказаних подій, оскільки водійка не надала переваги у русі транспортному засобу працівників поліції.

Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом вчинення позивачем порушення ПДР, за яке передбачена відповідальність частиною 2 статті 122 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є відеофіксація порушення - ненадання водієм транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг переваги в русі транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Однак, такого доказу відповідачем не надано.

Жодних інших доказів, відповідно до ст. 251 КУпАП, на підтвердження порушення позивачем ПДР відповідачем не додано, а одне лише описання адміністративного правопорушення у винесеній постанові, не може бути належним та допустимим доказом його вчинення.

Отже, відповідачем - інспектором роти№3батальйону ЦПП м.Чернівці Утченко А.Ю., під час винесення оскаржуваної постанови порушено принцип всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відео фіксація тощо).

З огляду на викладене, вважаю, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №143012 від 16.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на останню адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що місцевий загальний суд як адміністративний при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може прийняти лише одне з рішень, передбачених ч.3 ст.286 КАС України, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконною (протиправною) постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та задоволенню не підлягають.

18.03.2020 року Верховний Суд у справі № 543/775/17 дійшов висновку про необхідні сплати судового збору за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення, однак у зв`язку із тим, що позовна заява подана ОСОБА_1 до суду ще 23.12.2016 року, протягом всього часу перебувала на розгляді в судах різних інстанцій, то судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, п. 16.11 Правила дорожнього руху, ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 258, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72, 77, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №143012 від 16.12.2016 року, складену інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченком Андрієм Юрійовичем, про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: О.І. Мінів