Справа № 200/1263/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р. Справа№200/1263/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Синковій А.О.

за участю

позивача не з`явився

представника позивача Нещерета О.С.

представника відповідача Булгакова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

31.01.2020 року позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва,82, ) про визнання протиправною та скасування постанови №ДЦ1051/542/АВ/ТД-ФС від 16.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн.

Позовні вимоги мотивує недопущенням ним порушення вимог ст.ст.21 та 24 КЗпП України та порушенням відповідачем Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року №823 та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою КМУ №509 від 17.07.2013 року, оскільки інспекційне відвідування проведено за відсутності визначених п.5 Порядку № 823 підстав.

Згідно відповіді на відзив, наданої до суду 22.04.2020 року, позивач зазначає, що матеріали перевірки та акт про неможливість проведення перевірки містять протиріччя щодо факту проведення/не проведення інспекційного відвідування.

Зазначає, що лист ГУ ДПС у Донецькій області від 30.10.2019 року №18994/10/05-99-33-04 не є підставою проведення інспекційного відвідування згідно п.5 Порядку №823.

Крім того стверджує, що з 28.10.2019 року по 29.11.2019 року не здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_2 та не використовував найману працю за цим об`єктом.

Тобто станом на 30.10.2019 року здійснював підприємницьку діяльність тільки на двох об`єктах: у м. Краматорськ, де працював самостійно, та у м.Дружківка, де використовував найману працю ОСОБА_2 .

Вказує на відсутність підстав для застосування спірного штрафу, оскільки Порядком №509 передбачено його застосування на підставі акту про порушення, виявлене під час перевірки, а не під час інспекційного відвідування.

Крім того, звертає увагу суду на неповідомлення відповідачем про час розгляду справи про накладення штрафу, чим порушено його право на участь у розгляді справи про накладення штрафу.

Відповідач по справі, Головне управління Держпраці у Донецькій області, надав до суду 16.07.2018 року відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Зазначає, що інспектори праці Управління держпраці під час проведення інспекційного відвідування позивача діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та міжнародними договорами з дотриманням вимог Порядку №823.

Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу потрібно здійснити до початку укладання трудового договору з працівником.

Однак позивач лише 28.11.2019 року здійснив повідомлення ДПС про працевлаштування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто після фактичного допуску працівників до роботи за трудовим договором, чим порушив ст.24 КЗпП України.

Крім того, згідно заперечень на відповідь на відзив, вказує про наявність підстав для проведення інспекційного відвідування саме на підставі п.5 Порядку №823.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишений без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 16.03.2020 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року підготовче засідання відкладено на 13.04.2020 року.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі постанови №ДЦ1051/542/АВ/ТД-ФС від 16.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн. за виконавчим провадженням № 61410391 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 200/1263/20а.

Ухвалою суду від 13.04.2020 року підготовче засідання відкладено на 27.04.2020 року.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року підготовче засідання відкладено на 19.05.2020 року.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 26.05.2020 року.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 06.07.2020 року.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року підготовче засідання відкладено на 04.08.2020 року.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 02.09.2020 року.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020 року.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 15.09.2020 року, в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов.

Суд, дослідивши докази, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою - підприємцем, яка пройшла передбачену законом державну реєстрацію та згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва,82, ), є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому законом повноваження в сфері дотримання трудового законодавства та згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Донецькій області відповідно до наказу від 22.11.2019 року №1737, прийнятого на підставі п.п.3,6 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 21.08.2019 року №823 та листа Головного управління ДПС України в Донецькій області від 30.10.2019 року № 18994/10/05-99-33-04, оформлено направлення за № 1099/04-4/15-08 від 22.11.2019 року щодо проведення інспекційного відвідування позивача з питань дотримання останнім вимог законодавства про працю за наступними адресами: АДРЕСА_7, АДРЕСА_3; АДРЕСА_4 (арк.9, 112-115).

Про проведення вказаного інспекційного відвідування позивача повідомлено шляхом надіслання повідомлення про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 22.11.2019 року за № 04.4-11-8/8802/19 (арк.с.10).

28.11.2029 року відповідачем складено акт №ДЦ1051/542/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування позивача за наступними адресами: АДРЕСА_7, АДРЕСА_8; АДРЕСА_4 у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи та відсутністю необхідних документів (арк.с.12-14).

Крім того, 28.11.2019 року надіслано на адресу позивача вимогу № ДЦ1051/542/ПД, згідно якої ФОП ОСОБА_1 зобов`язано надати необхідні документи (арк.с.11).

На виконня зазначеної вимоги 03.12.2019 року представником позивача надано до контролюючого органу наступні документи:

довіреність №1496 від 20.08.2017 року, пояснення ФОП ОСОБА_1 , виписка з Єдиного державного реєстру від 20.08.2018 року №0021219, особисті дані позивача, трудовий договір від 02.10.2018 року, укладений з ОСОБА_2 , трудовий договір № 2 від 28.11.2019 року, укладений з ОСОБА_4 , трудовий договір №3 від 28.11.2019 року, укладений з ОСОБА_3 , повідомлення ГУ ДПС у Донецькій області про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 01.10.2018 року, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 28.10.2019 року, повідомлення ГУ ДПС у Донецькій області про прийняття на роботу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 28.11.2019 року, квитанцію №2 про надання повідомлень ГУ ДПС у Донецькій області, накази позивача за №17 від 27.11.2019 року , №16 від 27.11.2019 року, №1-к від 01.10.2018 року, заява про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 01.10.2018 року, штатний розпис на 2019 рік та табель використання робочого часу за листопад 2019 року.

04.12.2019 року відповідачем по справі складено акт інспекційного відвідування за №ДЦ1051/542/АВ, згідно якого зазначено, що інспекційне відвідування не проводилось, припис щодо усунення виявлених порушень не видавався (арк.с.15-19).

Згідно вказаного акту 28.11.2019 року о 10 год.28 хв. було розпочато інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3; АДРЕСА_4, під час якого встановлено наступні порушення.

При здійсненні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 виконувала роботу продавця продовольчих товарів, від надання пояснень відмовилась.

З наданих 03.12.2019 року представником позивача трудового договору №3 від 28.11.2019 року, повідомлення до ДПС про прийняття на роботу від 28.11.2019 року та квитанції №2 від 28.11.2019 року про подання вказаного повідомлення посадовими особами відповідача зроблено висновок про фактичний допуск ОСОБА_3 до роботи без укладання трудового договору.

Крім того, при здійсненні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_4 виконувала роботу продавця тютюнових та лікеро-горілчаних виробів, від надання пояснень відмовилась.

З наданих 03.12.2019 року представником позивача трудового договору №2 від 28.11.2019 року, повідомлення до ДПС про прийняття на роботу від 28.11.2019 року та квитанції №2 від 28.11.2019 року про подання вказаного повідомлення посадовими особами відповідача зроблено висновок про фактичний допуск ОСОБА_4 до роботи без укладання трудового договору (арк.с. 15-19).

Позивачем вказаний акт інспекційного відвідування отриманий 06 грудня 2019 року, про що свідчить його особистий підпис на останньому аркуші акта.

Не погодившись з висновками вказаного акта, позивачем надано заперечення (арк.с.20-25).

16.01.2020 року відповідачем на підставі вищевказаного акта інспекційного відвідування від 04.12.2019 року прийнято постанову № ДЦ 1051/542/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 250380 грн. згідно ст.259 КЗоТ України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», п.4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, аб.2 ч.2 ст.256 КЗоТ України.

Надаючи оцінку спірній постанові, суд виходить з наступного.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 ( далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно з п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Одним з правових питань у справі є застосування п. 6 Порядку № 509, а саме зміст обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Насамперед, Суд звертає увагу на те, що штраф у розмірі 250380 грн., який було застосовано до позивача, є суттєвим. Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Положення п. 6 Порядку № 509 покладає цей обов`язок на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Відповідно до п. 7 Порядку 509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.

З огляду на це, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Відповідно до п. 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Якщо особа з`явилася на засідання, взяла у ньому участь і не клопотала про відкладення, то несвоєчасність отримання повідомлення (порушення п`ятиденного строку) не є підставою для визнання постанови протиправною.

Матеріали даної справи не містять доказів направлення позивачу повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Отже, відповідач не довів, що про час та місце розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином. За таких обставин, доводи позивача щодо порушення відповідачем норм Порядку № 509 в частині неповідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення є обґрунтованими. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що спірна постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 813/3415/18.

Щодо інших підстав позову стосовно протиправності прийнятого спірного рішення суд зазначає наступне.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про достатність підстав для скасування спірної постанови при наявності встановленого судом факту недотримання відповідачем порядку повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції від 20.02.2020 року позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 2503,8 грн.

На підставі вкладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва,82, ) про визнання протиправною та скасування постанови № ДЦ 1051/542/АВ/ТД-ФС від 16.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн. задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області постанови № ДЦ 1051/542/АВ/ТД-ФС від 16.01.2020 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва,82, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2503 (дві тисячі п`ятсот три) грн. 80 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15 вересня 2020 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 16 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая