Справа № 469/1228/19
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.09.2020 Справа № 469/1228/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
позивач ОСОБА_1 не з`явився
представник відповідача УПП у Луганській області - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Луганській області про про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в:
Позивач 30 жовтня 2019 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до поліцейського взводу №11 роти №2 Батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області Гончарова Дмитра Володимировича, у якому просив скасувати постанову серії ДП 18 №306682 від 31 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
У обґрунтування своїх вимог зазначав, що вказаною постановою його визнано винним у порушенні вимог п.п.2.1.ґ, п.п.2.4.а, п.п.16.12 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме у тому, що позивач на перехресті по вул.Морська в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався праворуч, та на вимогу поліцейського не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 31 серпня 2019 року відповідач зупинив його тоді, коли він, керуючи належним ОСОБА_2 транспортним засобом Opel Zafira, проїжджав перехрестя в с. Коблеве, на якому інших транспортних засобів не було, у зв`язку із чим позивач не міг порушити п.п.16.12 ПДР України. Поліс обов`язкового страхування у нього був, але поки позивач шукав поліс, відповідач пішов до своєї машини, не повідомивши його про вчинення зазначених правопорушень та про розгляд справи про адміністративне правопорушення, рішення у якій було винесено після того, як позивач покинув місце зупинки, та йому не було надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення, а також не надано можливості скористатися своїми правами при розгляді справи.
Також посилався на те, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи.

10 грудня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 20 липня 2020 року задоволено клопотання позивача про заміну відповідача: замінено первісного відповідача - поліцейського взводу №11 роти №2 Батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області Гончарова Дмитра Володимировича - на належного, яким є Управління патрульної поліції у Луганській області.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.
Представник відповідача Управління патрульної поліції у Луганській області в судове засідання не з`явився та не повідомив причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване зворотне повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.18, 29), надав суду клопотання первинного відповідача про розгляд справи за його відсутності (а.с.20).
Оскільки учасники справи, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з"явились і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.205 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами у письмовому провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2019 року поліцейським взводу №11 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області Гончаровим Д. В. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесено постанову серії ДП 18 №306682 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. (а.с.5).
Відповідно до тексту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 31 серпня 2019 року о 14.20 год. в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, керуючи транспортним засобом Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , на перехресті вул.Морська (далі нерозбірливо) не надав переваги у русі транспортному засобу, що рухався по (нерозбірливо) дорозі та на вимогу поліцейського не пред"явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1.ґ, п.п.2.4.а, п.п.16.12 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5).
Відповідно до п.2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно з вимогами п.п.2.4.а ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити до перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР України.
Відповідно до п.16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення порушення правил проїзду перехресть
Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що він проїжджав перехрестя в с. Коблеве, на якому інших транспортних засобів не було.
Будь-яких доказів того, що водій ОСОБА_1 на перехресті по вул.Морська в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався праворуч, відповідачем суду не надано; у порушення вимог ст.283 КУпАП відомостей про такий транспортний засіб (марка, реєстраційний номер) та власника (водія) цього транспортного засобу оскаржувана постанова не містить.
Крім того, відповідачем не надано доказів відсутності у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що будь-які докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, відсутні, суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що у діях позивача міститься склад зазначених адміністративних правопорушень, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.2, 3 статті 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, посилання позивача на неправомірність винесення постанови на місці вчинення правопорушення не враховує положення чинного законодавства та не може бути взяте до уваги судом.

Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки даний спір, згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.
Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення віднесено до повноважень органу (посадової особи), що розглядає справу про адміністративне правопорушення.
Звернувшись 30 жовтня 2019 року до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2019 року, позивач надав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, мотивоване тим, що йому не було відомо про вказану постанову, її копію позивач отримав 28 жовтня 2019 року у Березанському районному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області після відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з оскаржуваної постанови (а.с.5), розписка ОСОБА_1 про отримання її копії у постанові відсутня; до постанови внесено запис про направлення копії постанови 31.08.2019 року; позивачем також надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60321686 за постановою № 306682 від 01.10.2019 року про стягнення штрафу у розмірі 850 грн., що, відповідно до положень ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП, становить подвійний розмір штрафу, накладеного на ОСОБА_1 оскаржуваною постановою.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Враховуючи вказані норми законодавства та встановлені обставини щодо невручення позивачу копії постанови, суд вважає, що оскаржувана постанова не набрала законної сили, а тому позивач своєчасно звернувся до суду з вимогою про її оскарження, у зв"язку з чим підстави для поновлення пропущеного строку відсутні, оскільки такий строк не є пропущеним.
При визначенні порядку сплати судових витрат суд виходить з правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 від 18 березня 2020 року, у якій Верховний Суд відступив від попереднього висновку щодо відсутності обов"язку сплати судового збору у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та виклав висновок про необхідність сплати у таких справах судового збору за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та положень ст.ст.135, 139 КАС України, а тому судовий збір, який не сплачено при поданні позовної заяви, стягується на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 251, 268, 280 КУпАП, суд -
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ДП 18 №306682 від 31 серпня 2019 року, винесену поліцейським взводу №11 роти №2 батальону Управління патрульної поліції у Луганській області Гончаровим Дмитром Володимировичем, про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850,00 грн..
У задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з Управління патрульної поліції у Луганській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на користь держави.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного тексту рішення 10 вересня 2020 року.
Суддя :