Справа № 560/1596/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1596/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

10 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (рішення ухвалене суддею Фелонюк Д.Л. 12 травня 2020 року в м.Хмельницький в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 17.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

1.1. визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.02.2020 №896557 щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

1.2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) починаючи з 28.01.2020 з урахуванням виплачених раніше сум.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії йому призначена пенсія по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Позивач 28.01.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з врахуванням довідок про заробітну плату від 24.01.2020 №03/26-32-2 та №03/26-31-2.

4. Проте, отримав відмову, мотивовану тим, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не працював на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

5. Позивач вважав, що відповідач протиправно не врахував те, що він перед зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, оскільки після призначення пенсії, він більше не працював.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. 12 травня 2020 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

7. Визнано протиправним та скасовано рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.02.2020 №896557.

8. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII з 28 січня 2020 року та здійснити її нарахування й виплату з урахуванням виплачених раніше сум.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

10. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 з 25.01.2018 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, а саме ті з них, що статтею 37 Закону встановлені для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону.

11. Так, чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" виключно за дотримання такими особами умов, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. Разом з цим, такого виду і умов пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності Законом України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" не передбачено.

12. Вказав, що імперативною вимогою, з якою пов`язано право на пенсію, виходячи з пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" та частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, є досягнення позивачем, 1978 року народження, віку 62 років. При цьому, станом на 28.01.2020 ОСОБА_1 зазначеного віку не досяг.

13. Звернув увагу на не надання позивачем довідки щодо заробітку для обчислення пенсії, визначеної пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

14. Зазначив, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII призначається, зокрема, особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

15. При цьому, інвалідність ІІІ групи ОСОБА_1 встановлено після звільнення з державної служби (25.01.2018), стаж його роботи на державній службі становить 12 років 5 місяців 2 дні та станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби. Разом з цим, ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 20.12.2019.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

16. Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №1084651 ОСОБА_1 з 25.01.2018 встановлено ІІІ групу інвалідності.

17. Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 25.01.2018 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, за відомостями трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 09.06.2015 звільнений з посади головного спеціаліста відділу розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Бродівської райдержадміністрації та не продовжував працювати.

18. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0052948 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 20.12.2019.

19. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 28.01.2020 про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з врахуванням довідок про заробітну плату від 24.01.2020 №03/26-32-2 та №03/26-31-2.

20. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.02.2020 №896557 позивачу відмовлено в задоволенні заяви, оскільки Законом України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

21. Листом від 11.02.2020 №2200-0301-8/3864 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про зазначене рішення від 04.02.2020 №896557. Також зазначило, що за документами пенсійної справи позивача станом на 01.05.2016 (дата набуття чинності Законом України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу") він не працював на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тривалість стажу на посадах державної служби 12 років 5 місяців 2 дні, а страховий стаж - 21 рік 1 місяць 18 днів.

22. Не погоджуючись з рішенням відповідача від 04.02.2020 №896557 позивач оскаржив його в судовому порядку.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

23. Позивач зазначив, що на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії йому призначена пенсія по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та 28.01.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з врахуванням довідок про заробітну плату від 24.01.2020 №03/26-32-2 та №03/26-31-2. 4. Проте, отримав відмову, мотивовану тим, що він станом на 01.05.2016 не працював на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

24. Позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував те, що він перед зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, оскільки після призначення пенсії, він більше не працював.

25. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 з 25.01.2018 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, а саме ті з них, що статтею 37 Закону встановлені для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону.

26. Так, чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" виключно за дотримання такими особами умов, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. Разом з цим, такого виду і умов пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності Законом України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" не передбачено.

27. Вказав, що імперативною вимогою, з якою пов`язано право на пенсію, виходячи з пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" та частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, є досягнення позивачем, 1978 року народження, віку 62 років. При цьому, станом на 28.01.2020 ОСОБА_1 зазначеного віку не досяг.

28. Звернув увагу на не надання позивачем довідки щодо заробітку для обчислення пенсії, визначеної пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

29. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

31. Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

32. Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

33. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

34. Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

35. Приписами частини 1 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

36. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

37. Відповідно до частини 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

38. Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 за останнім місцем роботи працював на посаді головного спеціаліста відділу розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Бродівської райдержадміністрації, а саме - на посаді державного службовця.

39. Таким чином, ОСОБА_1 безпосередньо перед зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області працював на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і має стаж на посадах державної служби 12 років 5 місяців 2 дні, що не заперечує апелянт.

40. Щодо доводів апелянта на відмову для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з підстав встановлення йому інвалідності після звільнення з державної служби, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в силу приписів частини 9 статті 37 Закону №3723-XII, у цьому випадку наявність в ОСОБА_1 підстав на пенсію по інвалідності відповідно до вказаного закону не залежить від часу встановлення йому інвалідності.

41. Щодо доводів пенсійного органу про те, що законодавець визначив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку апелянта, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у цьому випадку 62 років), стаж державного службовця і страховий стаж, Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18 зазначила, що такі доводи необґрунтовані. Суд виходив з того, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому зазначив, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

42. Відповідно до вимог частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

43. Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

44. Положеннями частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

45. Посилання апелянта на статтю 90 Закону №889-VIII, відповідно до якої пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, як на підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі статті 37 Закону №3723-XII, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону №889-VII.

46. Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта на ненадання позивачем довідки щодо заробітку для обчислення пенсії, визначеної пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, оскільки воно спростовується змістом листа від 11.02.2020 №2200-0301-8/3864 та матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .

47. Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII, а тому, наявні правові підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

48. З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене рішення є протиправним.

49. Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

50. Заява про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-XII подана позивачем 28 січня 2020 року.

51. Як наслідок, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII з 28 січня 2020 року та здійснити її нарахування й виплату з урахуванням виплачених раніше сум.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

52. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

53. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

54. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

55. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

56. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

57. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.