Справа № 540/914/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/914/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000009/2 від 20.01.2020 р. та картки відмови № UA 508040/2020/00014 від 20.01.2020 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" (далі - позивач, ТОВ "НІКО-ЮГ") звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000009/2 від 20.01.2020 р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Чорноморської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 508040/2020/00014 від 20.01.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.05.2019 року ТОВ "НІКО-ЮГ" уклало контракт № 09/05/2019/PL/UKR поставки продукції з Компанією "ВОРЛД ТРЕЙД".

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець - Компанія "ВОРЛД ТРЕЙД" здійснило на адресу покупця - ТОВ "НІКО-ЮГ" поставку товарів згідно митної декларації UA508040/2020/000400 від 20.01.2020 року.

З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, на його думку, повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, 20.01.2020 року відповідачем прийнято рішення №UA508040/2020/000009/2, яким скориговано митну вартість товарів та картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 508040/2020/00014 від 20.01.2020 року. Позивач вважає, що оскаржене рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог ст. ст. 53-55 МК України.

Позивач наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскарженому рішенні, жодним чином не спростовує митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості.

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

29 квітня 2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою суду від 04.05.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року судом зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" надати додаткові документи необхідні для вирішення справи.

16 червня 2020 року позивачем надана частина документів, щодо іншої частини Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" зазначило, що документи на підтвердження витрат експедитора відсутні у позивача та, на його думку, становлять комерційну таємницю.

У зв`язку з тим, що необхідні для вирішення справи документи відсутні в позивача, ухвалою суду від 18.06.2020 року вирішено запитати їх в розпорядника таких документів - ФОП ОСОБА_1

28.05.2020 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він зазначає, що заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідач стверджує, що декларантом підприємства ТОВ "НІКО-ЮГ" до Чорноморської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію № UA508040/2020/000400 від 09.05.2019 року для здійснення митного оформлення товару "Груші свіжі, країна походження Польща. Товар ввезено на виконання умов договору № 09/05/2019/PL/UKR від 09.05.2019 року між позивачем та компанією "WorldTrade Tomasz Biernacki".

Перевіркою поданих документів на наявність розбіжностей та невідповідностей відповідачем встановлено наступне.

Так, Митниця зазначає, що п. 1 контракту від 09.05.2019 №09/05/2019/PL/UKR передбачено, що предметом контракту є визначення умов продажу фруктів, які знаходяться в пропозиції Продавця, в асортименті, кількості і цінах, вказаних у домовлених сторонами письмових замовленнях які є додатком до даного контракту. Згадані письмові замовлення митниці не надано.

Підпунктом 3.1 вищезазначеного контракту передбачено, що на підставі замовлення Покупця Продавець складає інвойс проформу та відправляє її Покупцю. В проформі повинна бути вказана загальна ціна окремої партії товару. Згадана проформа також не надана митниці.

Пунктом 5.1 вищезазначеного контракту передбачено, що підставою для встановлення цін є цінник продавця. Вказаний документ також не наданий митниці. Зазначене не дає можливості впевнитись в дійсності заявленого рівня фактурної вартості.

Серед документів для підтвердження транспортних витрат, декларантом надано договір транспортно-експедиторських послуг № б/н від 13.01.2020 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Ніко-Юг", а також "Довідку транспортно-експедиційних витрат" № 133-20 від 16.01.2020. Проте, згідно наданої CMR б/н від 14.01.2020 фактичне перевезення здійснювалось підприємством "V.V. KONOTOPOV".

Крім цього, серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. Згідно правил ІНКОТЕРМС на умовах поставки FCA, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування.

У зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, на думку позивача, містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи.

Перевіркою додатково поданих документів було встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості.

В додатково поданій декларації відправника № 20PL445010E0044925 від 15.01.2020 фактурна вартість товару в злотих (59644 PLN) не співпадає з вказаною вартістю (58694,59 PLN) в інвойсі 03/МО/01/2020 від 14.01.2020.

Крім того, місце завантаження товару з графи 4 CMR не відповідає географічному пункту передачі товару за умовами поставки згідно контракту/ та комерційного інвойсу. Згідно правил ІНКОТЕРМС термін FCA означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення безпосереднім перевізником товару.

Відповідач зазначає, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості.

Отже, враховуючи викладене та за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме: митної декларації від 10.01.2020 № 205030/2020/000410, відповідно до якої рівень митної вартості складає: 1,21 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 19500 кг*1,21 = 23595 дол. США).

Зазначене в сукупності, на думку представника відповідача, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "НІКО-ЮГ".

Згідно п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на викладене, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Щодо строків розгляду справи, суд повідомляє, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" установлено з 12 березня 2020р. до 22 травня 2020р. на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" продовжено до 31 липня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" дію карантину знову продовжено до 31 серпня 2020 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року розділ VI "Прикінцеві положення"Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3.

Згідно якого, окрім іншого, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.17.07.2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України.

Після змін п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Також наведений пункт кодексу доповнено приміткою, за якою процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. N 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX.

Отже, строки, раніше продовжені п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України до кінця дії карантину в новій редакції кодексу обмежені 20 денним строком, який починає перебіг після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX.

Наведені законодавчі зміни визначають кінцевою датою розгляду справи - 06.08.2020 року, проте, через перебування судді у відпустці в період з 03.08.2020 року по 14.09.2020 року включно прийняти рішення раніше зазначеної дати не вбачалось за можливе.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 09.05.2019 року ТОВ "НІКО-ЮГ" уклало контракт №09/05/2019/PL/UKR з компанією WorldTrade Tomasz Biernacki, відповідно до якого визначено умови продажу фруктів, які знаходяться в пропозиції продавця в асортименті, кількості і цінах, вказаних у домовлених сторонами замовленнях.

Відповідно до умов вказаного контракту, рахунку-фактури 3 МО/01/2020, транспортних документів, позивач отримав груші свіжі, сорту "Лукас", врожаю 2019 року.

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом позивачем через представника ФОП ОСОБА_3 до ВМО митного поста "Херсон - центральний" 20.01.2020 р. було подано митну декларацію №UA508040/2020/000400, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту склала 384212,84 грн. (373 612,84 грн. - вартість товару, 10600 грн. - вартість транспортування згідно довідки про транспортні витрати №133-20 від 16.01.2020 року).

Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 09.05.2019 року №09/05/2019/PL/UKR, рахунок-фактура (інвойс) 03/МО/01/2020 від 14.01.2020 року, автотранспортна накладна б/н від 14.01.2020 року, фітосанітарний сертифікат EC/PL/0865288 від 14.01.2020 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AN 0511950 від 14.01.2020 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №133-20 від 16.01.2020 року, договір про надання послуг митного брокера №36 від 21.11.2018 року, договір (контракт) про перевезення б/н від 13.01.2020 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №5052125 від 16.01.2020 року.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур, які полягали у необхідності посиленні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребуванні документів, які підтверджують митну вартість товарів та її складові.

У зв`язку з наявністю розбіжностей та невідповідностей у поданих документах, на виконання п.5 ст.54 МК України та на підставі ч. 3 ст. 53 МК України відповідачем було запропоновано ТОВ "НІКО-ЮГ" (згідно протоколу обробки а.с.87) надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 5) документи що підтверджують вартість перевезення; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, повідомлено декларанта, що згідно з п.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково була надана експортна декларація країни відправлення.

Так, за результатами перевірки, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000009/2 від 20.01.2020 року відповідачем визначено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності. Пунктом 1 контракту від 09.05.2019 №09/05/2019/PL/UKR передбачено наступне: Предметом контракту є визначення умов продажу фруктів, які знаходяться в пропозиції Продавця, в асортименті, кількості і цінах, вказаних у домовлених сторонами письмових замовленнях які є додатком до даного контракту. Згадані письмові замовлення митниці не надано. Підпунктом 3.1 вищезазначеного контракту передбачено, що на підставі замовлення Покупця Продавець складає інвойс проформу та відправляє її Покупцю. В проформі повинна бути вказана загальна ціна окремої партії товару. Згадана проформа також не надана митниці. Пунктом 5.1 вищезазначеного контракту передбачено, що підставою для встановлення цін є цінник продавця. Вказаний документ також не наданий митниці. Зазначене не дає можливості впевнитись в дійсності заявленого рівня фактурної вартості. Серед документів для підтвердження транспортних витрат декларантом надано договір транспортно-експедиторських послуг № б/н від 13.01.2020 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Ніко-Юг", а також "Довідку транспортно-експедиційних витрат" № 133-20від 16.01.2020. Проте, згідно наданої CMR б/н від 14.01.2020 фактичне перевезення здійснювалось підприємством "V.V. KONOTOPOV". Надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення безпосереднім перевізником товару. Крім цього, серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. А, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FCA, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування.

В додатково поданій декларації відправника № 20PL445010E0044925 від 15.01.2020 фактурна вартість товару в злотих (59644 PLN) не співпадає з вказаною вартістю (58694,59 PLN) в інвойсі 03/МО/01/2020 від 14.01.2020 року. Крім того, місце завантаження товару з графі 4 CMR не відповідає географічному пункту передачі товару за умовами поставки згідно контракту та комерційного інвойсу - згідно правил ІНКОТЕРМС термін FCA означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Також декларантом неподані усі необхідні додаткові документи, витребуванні в рамках положень статті 53 МКУ, а саме: 1) за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) документи, що підтверджують вартість перевезення; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Отже, враховуючи викладене та за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 10.01.2020 № UA205030/2020/000410, а саме: 1,21 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 19500* 1.21= 23595 Дол. США).

20.01.2020 року відповідачем прийнято картку відмови № UA508040/2020/00014 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

20.01.2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення UA508040/2020/000009/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої відкоригована митна вартість товару склала 23595 дол. США, яка є предметом оскарження у даній справі разом з зазначеною карткою відмови.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

відомості про найменування країн відправлення та призначення;

відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

відомості про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів;

відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: ставки митних платежів; застосування пільг зі сплати митних платежів; суми митних платежів; офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу; спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.1 - 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Відповідно до цієї правової норми, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

У той же час, частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто ті, які входять до вичерпного переліку документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення), містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, згідно норм Митного кодексу України, органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують орган доходів і зборів зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи, необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, а також постановах Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі №815/6827/17, від 11.09.2018р. у справі №818/362/18, від 27.03.2018р. у справі №814/1213/16, від 23.10.2018р. у справі №816/921/17.

В даному конкретному випадку, з повідомлень декларанту, наявних в матеріалах справи (а.с.87, 88) вбачається, що митницею витребувано від позивача додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари відповідні повідомлення з вимогою про надання документів не містять.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість, таких відомостей повідомлення органу митного контролю також не містять, що на думку суду, не дає можливості декларанту зрозуміти юридичне волевиявлення відповідача та надати документи необхідні для усунення конкретно визначених сумнівів митниці та, як наслідок, не сприяє юридичній визначеності в правовідносинах з суб`єктом владних повноважень.

Так, однією з підстав є твердження відповідача про неможливість визнати заявлену позивачем фактурну вартість товару у зв`язку з ненаданням проформи та цінників, передбачених контрактом №09/05/2019/PL/UKR.

З цього приводу суд зазначає, що дійсно п.3.1 наведеного контракту передбачено, що на підставі замовлення покупця продавець складає інвойс проформу і за допомогою факсимільного або електронного зв`язку, відправляє її покупцю.

Суд звертає увагу на те, що рахунок-проформа, як правило, не містить вимоги щодо обов`язкової сплати та може виписуватися в таких випадках: товар поставляється на безоплатній основі; товар поставляється відповідно до договору, іншого, ніж договір купівлі-продажу; за товар повинна бути здійснена попередня оплата, тощо.

Однак, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 статті 53 МК України декларант має право подати митному органу для підтвердження заявленої митної вартості рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Оскільки товар був об`єктом купівлі-продажу, позивач надав саме рахунок-фактуру, який підтверджує вартість придбаного товару, що не спростовано відповідачем.

Наведене визначення та правова позиція сформована, зокрема, Верховним Судом в постанові від 25.03.2020 року по справі №813/890/14.

Окрім викладеного, суд звертає особливу увагу на вищенаведені висновки стосовно того, що встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, які підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. А тому, в разі якщо відповідач вважав рахунок-проформу, передбачену контрактом, документом необхідним для підтвердження фактурної вартості товарів, він мав можливість запитати наведений документ в декларанта, чого, в свою чергу, ним зроблено не було.

Отже, ненадання рахунку-проформи за умови того, що товар заявлений до декларування є об`єктом купівлі-продажу не може бути підставою для коригування митної вартості такого товару.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на факт ненадання цінника продавця як на підставу для коригування митної вартості товару в силу такого. По-перше, як у випадку з рахунком-проформою "цінник" не запитувався відповідачем та не є документом, обов`язковим для надання при декларуванні відповідно приписів ч.2 ст.53 МК України.

По-друге, на думку суду, саме по собі твердження про ненадання "ціннику" є некоректним, оскільки, згідно визначення, наведеного в "Словнику української мови: в 11 томах" (том 11, 1980. - Стор. 237) цінником є довідник або покажчик цін, розцінок на що-небудь. Малоймовірною є сама можливість отримання покупцем покажчика з вартістю товару при здійсненні придбання такого товару. Можливість отримання ціннику також не передбачена умовами договору.

Неспроможним також є аргумент митниці стосовно того, що заявлена ТОВ "Ніко-Юг" фактурна вартість товару не підлягає прийняттю через розбіжності у вартості між наданим інвойсом та відомостями декларації країни-відправника. Так, відповідач стверджує, що фактурна вартість товару в декларації країни відправника від 15.01.2020 року № 20PL445010E0044925 становить 59644 PLN, тоді як в інвойсі від 14.01.2020 року №03/МО/01/2020 вказана вартість 58694,59 PLN.

Проте, оглядом наданої відповідачем копії декларації країни відправника від 15.01.2020 року № 20PL445010E0044925 (а.с.86, 119) встановлено, що значення "59644,00" не є фактурною вартістю експортованого товару, як помилково вважає митниця, а є її статистичною вартістю (мовою оригіналу: "wartost statystyczna", п.46 декларації).

Тобто, відповідач помилково ототожнив вартість товару за договором, вказану в інвойсі зі статистичною вартістю, яка зазначена в декларації країни відправника. Вказані значення є різними, а тому їх порівняння є недоцільним.

Порядок визначення статистичної вартості регулюється законодавством країни експортера та в даному конкретному випадку не може бути предметом дослідження Чорноморської митниці Держмитслужби.

Факультативно суд зазначає, що на офіційному вебсайті Європейського Союзу розміщено документ під назвою "EUCDM GUIDANCE DOCUMENT" (Brussels, 6 October 2016 TAXUD A3( 2 Doc. DIH 16/003 FINAL EN), який містить методичні рекомендації щодо проходження митних процедур Європейського Союзу.

Розділ 8/6 наведеного документа містить визначення поняття статистичної вартості, відповідно до якого статистична вартість - є приблизною теоретичною вартістю товарів на час і в місці, коли вони залишають територію держави-члена, в якій вони знаходились на момент впуску в митну процедуру (Мовою оригіналу: "The statistical value is the approximate theoretical value of the goods at the time and place where they leave the territory of the Member State in which they were located at the time of release into the customs procedure").

З викладеного вбачається, що статистична вартість не є ані вартістю товару за договором, ані фактурною вартістю. Значення статистичної вартості є приблизним та теоретичним, а отже не може враховуватись митними органами України при визначенні фактурної вартості імпортованого товару.

Також не є підставою для коригування митної вартості товару доводи відповідача щодо невідповідності місця навантаження товару умовам, зазначеним в договорі поставки, оскільки, по-перше, зазначені географічні об`єкти (м. Гроєць, Польща та м. Нові Швейки) територіально наближені один до одного (відстань між населеними пунктами становить 30-38 км), а, по-друге, як міжнародна товарно-транспортна накладна від 14.01.2020 так і документи, подані позивачем для підтвердження вартості перевезення (заява від 13.01.2020 року, лист від 16.01.2020 року №133-20) визначають місце завантаження товару м. Нові Швейки, тобто транспортні (перевізні) документи суперечностей не містять.

Стосовно тверджень митниці про недостатність наданих позивачем документів для підтвердження витрат на транспортування, які за умов поставки FCA включається до фактурної вартості товарів, суд зазначає таке.

Так, з метою підтвердження витрат на транспортування ТОВ "Ніко-Юг" надало довідку транспортно-експедиторських витрат, видану ФОП ОСОБА_2 №133-20 від 16.01.2020 року та заявку від 13.01.2020 року якою ініційовано надання транспортно-експедиторських послуг ФОП ОСОБА_2 . Відповідно наданих документів вартість перевезення вантажу позивача з м. Нові Швейки, Польща до м/п Ягодин складає 10600 грн.

Положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вказаною нормою врахуванню при вирішенні цієї справи підлягає висновок Верховного Суду, наведений в постанові від 02.07.2020 по справі № 803/916/17. В наведеному судовому рішенні Верховний Суд зазначив, що вартість транспортування підтверджена довідкою, яка з врахуванням того, що МК України не визначає перелік письмових документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а також не зазначає, що такими можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, є допустимим доказом на підтвердження витрат такого виду.

Водночас, з врахуванням частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що були понесені додаткові витрати на транспортування/перевезення, то митниця повинна довести наявність цих фактів.

Матеріалами справи наявність зазначених вище обставин (витрати на транспортування/перевезення) не підтверджена.

В додаток до викладеного суд зазначає, що ухвалою від 01.06.2020 року, з метою дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, позивача зобов`язано надати суду додаткові докази по справі. На виконання ухвали ТОВ "Ніко-Юг", серед іншого, надано суду копію договору №4/20 від 01.01.2020 року про надання транспортно-експедиційних послуг, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Ніко-Юг". Відповідно п.1.1 договору замовник (ТОВ "Ніко-Юг") замовляє, а експедитор (ФОП ОСОБА_2 ) надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень. Відповідно договору перевізник здійснює перевезення власним автотранспортом, надає експедиторські послуги (планування, перевезень, підбір та надання необхідного транспорту).

Конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці замовника і узгоджуються з експедитором (п.1.3 договору).

Відповідна заявка, яка згідно з умовами договору встановлює конкретні умови замовлення, надана позивачем при митному оформленні товару та містить необхідну для здійснення транспортування інформацію (а.с.84).

Також, на виконання ухвали суду надано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №133-20 від 20.01.2020 року (а.с.111), рахунок №133-20 від 20.01.2020 року та платіжне доручення, яким цей рахунок оплачено.

Отже, отримання послуг перевезення товару за договором №4/20 від 01.01.2020 року підтверджено наданою первинною бухгалтерською документацією, а можливість залучати до виконання послуг за договором третіх осіб прямо передбачена його умовами.

В той же час, відповідно п.4.1 договору розрахунки за ним здійснюються в безготівковій формі на умовах 100% попередньої оплати послуг у день завантаження автомобіля на підставі рахунку-фактури, переданого експедитором замовнику за допомогою факсимільного зв`язку, з наступним наданням експедитором оригіналу рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та акта наданих послуг.

Таким чином, згідно з умовами договору, за результатами його виконання замовнику надається два документа: рахунок-фактура та товарно-транспортна накладна. Додаткових документів, в разі виконання транспортування силами третіх осіб договором не передбачено. Враховуючи викладене, в об`ємі наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати наявними в позивача додаткові документи щодо взаємовідносин з перевізником "V.V.Konotopov", отже й вимоги митного органу про надання таких документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості не підлягають задоволенню. Натомість з заявки від 13.01.2020 року (номер транспортного засобу, місця та часу завантаження, тощо), адресованої до ФОП ОСОБА_2 , а також з наданої первинної документації вбачається, що доставка товару здійснювалась "V.V.Konotopov" через ФОП ОСОБА_2 .

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що витрати на транспортування, що включаються до фактурної вартості товарів в розмірі 10600 грн., понесені ТОВ "Ніко-Юг", підтверджені документально, що в силу викладеного вище спростовує твердження відповідача про протилежне.

Щодо відомостей про страхування товару, то умови поставки FCA (FREE CARRIER) за Інкотермс-2010 не передбачають обов`язку ані продавця, ані покупця здійснювати страхування товару. Також, за зазначених умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу. Обов`язку надання документів зі страхування товару наведеними умовами поставки не передбачено. Договір купівлі-продажу також не містить вимог щодо страхування товару.

Згідно пункту 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Отже, якщо страхування не здійснювалось та орган митного контролю не може надати обґрунтованих доводів протилежного, то вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача на час прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови не було підстав для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару в частині визначення митної вартості товару.

Інші документи, які були витребувані митницею, на думку суду, в даному конкретному випадку, не мали жодного значення для обчислення митної вартості товару. Надані ж позивачем документи у своїй сукупності надавали митниці змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Як вже зазначалось судом вище, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п`ята статті 57 Митного кодексу України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, документи, подані ТОВ "НІКО-ЮГ" відповідачу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин, висновок відповідача про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на таке, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи, що твердження відповідача про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), під час судового розгляду були спростовані, зважаючи на те, що документи, подані позивачем, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення № UA 508040/2020/000009/2 та картки відмови № UA 508040/2020/00014.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 4204,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №645 від 25.03.2020 року. Отже, саме ця сума підлягає відшкодуванню ТОВ "НІКО-ЮГ" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби (Код , адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000009/2 від 20.01.2020 р.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Чорноморської митниці Держмитслужби (Код , адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 508040/2020/00014 від 20.01.2020 р.

Стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби (Код , адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" (, місцезнаходження: 74900, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд.50) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 108020200