Справа № 140/8951/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/8951/20 пров. № А/857/8991/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року з питань забезпечення позову, постановлену суддею Смокович В. І.у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Волинська обласна спілка споживчих товариств, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.06.2020 № 286-7 «Про демонтаж тимчасової споруди «Все для ремонту» № 800 на АДРЕСА_1 ».

09.07.2020 позивачем подано до суду заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради виконувати вказане рішення.

Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.06.2020 № 286-7 «Про демонтаж тимчасової споруди «Все для ремонту» № 800 на АДРЕСА_1 » вживаються заходи щодо демонтажу тимчасових споруд на АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам як підприємця, який здійснює свою господарську діяльність (продаж товарів), та у разі задоволення позову в даній справі виконання явно незаконного рішення відповідача суттєво ускладнить виконання судового рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 в забезпеченні позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що позивачем не доведено наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує покликанням на те, що судом першої інстанції не враховано існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, а для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки на виконання оскаржуваного рішення працівники Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради щоночі з 12.06.2020 намагаються знищити належне йому майно силовим методом. Більше того, вказані наміри Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради підтверджуються фактом закупівлі демонтажів згідно з кодом ДК:021-2015-45110000 1 «Руйнування та знесення будівель і земляні роботи».

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, однак, враховуючи те, що такий відзив подано з пропуском встановленого судом строку для його подання, апеляційний суд залишає його без розгляду.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Питання забезпечення позову врегульовано Главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити чи наявна хоча б одна з передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин та оцінити чи не призведе застосований судом захід забезпечення позову до заподіяння ще більшої шкоди, ніж та, якої можна запобігти шляхом його застосування.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від протиправних рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як встановлено з матеріалів справи, 12.06.2020 Виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення «Про демонтаж тимчасової споруди «Все для ремонту» № 800 на вул. Замковій», яким зобов`язано власника негайно після ухвалення рішення демонтувати тимчасову споруду «Все для ремонту» № 800, що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на АДРЕСА_1 , та відновити благоустрій території, у разі невиконання чого зобов`язано департамент муніципальної варти демонтувати тимчасову споруду у встановлений законом спосіб і метод.

Відповідно до інформації, наданої Волинською обласною спілкою споживчих товариств на адвокатський запит листом від 07.07.2020 № 239/1, торговельне місце № 800 утворене з складових частин єдиного майнового комплексу ринок «Центральний», що належить Волинській обласній спілці споживчих товариств, та на даному торговельному місці розміщено малу архітектурну форму, яка перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Так, згідно з договором від 01.02.2015 № 519/800/15 Волинська обласна спілка споживчих товариств як орендодавець передає в оренду торговельне місце № 800 загальною площею 26 кв. м по АДРЕСА_2 для провадження торговельної діяльності.

Апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи неможливо встановити приналежність позивачу на праві користування тимчасової споруди «Все для ремонту» № 800, щодо демонтажу якої прийнято відповідачем оскаржуване рішення, оскільки оренда торгового місця нетотожна оренді тимчасової споруди. Під час апеляційного розгляду судом встановлено, що будь-які докази належності позивачу малої архітектурної форми відсутні.

Крім того, позивачем не доведено наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення від 12.06.2020 № 286-7 «Про демонтаж тимчасової споруди «Все для ремонту» № 800 на вул. Замковій», а зазначені в заяві обставини підлягають перевірці під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивача, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, розміщення тимчасової споруди не передбачає влаштування фундаменту, тобто при їх примусовому демонтажі може відбуватись лише перенесення останніх в будь-яке інше місце для подальшого зберігання, що не впливає на цінність відповідного майна.

Відтак, якщо припустити можливий демонтаж тимчасових споруд, які як стверджує позивач перебувають в його користуванні, вказане не свідчить про неможливість або ускладнення поновлення у подальшому прав, які позивач вважає порушеними, оскільки об`єкт, що підлягає демонтажу не є капітальною спорудою та, у разі поновлення прав позивача у судовому порядку, може бути повернутим на попереднє місце розташування.

З огляду на викладене, позивачем належним чином не було обґрунтовано та не надано доказів того, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, з метою захисту яких він звернувся до суду, або захист цих прав та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в даній адміністративній справі або для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, та разом з тим просив застосувати захід, який забороняє відповідачу реалізувати свої функції.

Отже, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи скаржника на законність прийнятої ухвали не впливають і висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року з питань забезпечення позову у справі № 140/8951/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 15.09.2020