Справа № 160/13213/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/13213/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (суддя Тулянцева І.В.) по справі №160/13213/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ТОВ «АМТ ТРЕЙД» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару від 05.11.2019 року №UA110000/2019/400095/2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення

митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. З цього приводу відповідач вказує на те, що вказані обставини стали обґрунтованою підставою для витребування митницею у декларанта додаткових документів, які, у своїй сукупності, не дозволили перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскаржених у межах цієї справи рішень митного органу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02 квітня 2019 року між ТОВ АМТ Трейд (Покупець) та компанією Weifang FRD Machinery Co., LTD (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №FRD/1, за умовами якого Продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту (п.1.1).

Пунктом 2.1 контракту визначено, що поставка товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного контракту.

Відповідно до пункту 3.1 поставка здійснюються на умовах згідно правил Інкотермс 2010, конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту.

Згідно з пунктами 4.1-4.3 контракту, ціна на товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках). У ціну товару включена вартість упаковки і маркування. Загальна сума контракту складає 4 500 000,00 доларів США (USD).

Пунктом 5.2 контакту передбачено, що умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту.

Згідно зі Специфікацію №2019-3 від 31.05.2019, продавець зобов`язаний поставити, а покупець прийняти грунтофрези в асортименті всього 193 штуки на загальну вартість 66 174,00 дол. США на умовах поставки FOB - Qingdao (КНР), оплата протягом 90 днів з моменту поставки товару.

Відповідно до Іnvoice № FRD2019-3 від 22.08.2019 позивачу здійснено поставку товару: грунтофрези в асортименті всього 193 штуки на загальну вартість 66 174,00 доларів США.

04 листопада 2019 року позивачем подано до митного поста Правобережний Дніпропетровської митниці ДФС, правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби, електронну митну декларацію ІМ 40 АА № UA110180/2019/418657 для здійснення митного оформлення товару: машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту - Ґрунтофрези, загальною кількістю 193 шт., на загальну суму 66 174,00 доларів США.

Митна вартість товару визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до графи 42 митної декларації, становить 66 174,00 доларів США, на умовах поставки FOB CN Qingdao (графа 20 ЕМД).

Відповідно до графи 44 EМД № UA110180/2019/418657 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:

- зовнішньоекономічний контракт № FRD/1 від 02.04.2019;

- специфікацію №2019-3 від 31.05.2019 до контракту;

- інвойс № FRD2019-3 від 22.08.2019;

- пакувальний лист від 22.08.2019;

- договір транспортно-експедиційного обслуговування №328/2-К від 14.12.2018;

- додаткову угоду № 1 від 15.02.2019;

- заявку на ТЕО № 26 від 27.08.2019;

- коносамент №585333072 від 04.09.2019;

- рахунок на оплату морського фрахту 2-х контейнерів № 283/1 від 18.10.2019;

- довідку про транспортні витрати від 15.10.2019 № 1510/1Т/2019;

- акт виконаних робіт від 18.10.2019.

За результатами здійснення митного контролю декларанта було повідомлено про те, що у поданих до митного оформлення документах було виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1) відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - Qingdao, China, згідно Інкотермс. Відповідно до п.4.2 Контракту у ціну товару включена вартість пакування та маркування. При цьому, вартість навантаження на борт судна не включена, що суперечить умовам поставки FOB;

2) відповідно до п.2.2 Контракту, якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано;

3) відповідно п.5.2 Контракту умови оплати кожної партії товар; зазначаються у відповідних Специфікаціях до Контракту. У наданій декларантом Специфікації №2019-3 від 31.05.2019 зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки партії товару. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ;

4) відбиток штампу ПМК Одеської митниці ДФС свідчить про випуск товару з порту 23.10.2019, однак Акт виконаних робіт № 24 надано 18.10.2019, що не кореспондується за датами;

5) у наданій до митного оформлення Заявці № 26 від 27.08.2019 містяться відомості щодо вартостей послуг, а саме:

Freight forwarding services: Quingdao - Yuzhny 70 USD, Freight on the route: Quingdao - Yuzhny 1000 USD, що складає 1070 USD, українською мовою ТЕО за межами території України: Циндао - Південний 70 доларів США, Фрахт за маршрутом: Циндао - Південний 1000 доларів США, що складає 1070 доларів США. У графі Total/Всього зазначено 2140 USD. Враховуючи зазначене, стає незрозумілою вартість послуги, та яким чином вона обчислена.

На повідомлення щодо надання додаткових документів листом вих. №491 від 05.11.2019 позивачем додатково були надані прайс-лист підприємства-виробника від 04.04.2019 (наданий додатково листом №491) з перекладом; комерційну пропозицію виробника від 05.04.2019 з перекладом, витяг з сайту, свої пояснення щодо розбіжностей та причин відмови у наданні інших додаткових документів.

05 листопада Дніпропетровською митницею ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/400095/2, яким була скоригована митна вартість на товар на рівні 530,741 доларів США за штуку.

Митна вартість товару, у зв`язку з проведеним коригуванням, зросла з 68 314 доларів США до 102 433,01 доларів США.

Правомірність та обгрунтованість рішення про коригування митної вартості є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірне рішення відповідачем прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання у повному обсязі декларантом витребувані Митницею додаткові документи.

З приводу аргументів Митниці про те, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Щодо позиції Митниці про не включення у ціну товару вартість навантаження на борт судна.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що партія товару поставлялась на умовах FOB - Qingdao (КНР), згідно правил Інкотермс 2010.

Базис поставки FOB Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Таким чином, складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).

За змістом пункту 4.2. контракту №FRD/1 від 02.04.2019, включення вартості упаковки і маркування у вартість товару є загальною умовою, передбаченою сторонами контракту, оскільки відповідно до розділу А.9. Перевірка-пакування-маркування Офіційних правил тлумачення Інкотермс 2010 передбачає, що Продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов`язані з упаковкою, необхідної для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти обумовлений контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, способи перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна бути маркована належним чином.

Окрім цього, у пункті 3.1. контракту № FRD/1 від 02.04.2019 сторонами передбачено, що поставки здійснюються на умовах згідно правил Інкотермс 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього контракту. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації до цього контракту.

З огляду на умови поставки товару та умови зовнішньоекономічного контракту, суд першої інстанції правильно зазначив те, що до ціни товару автоматично додаються інші додаткові платежі відповідно до визначених умов.

Тобто, щодо умов поставки FOB та включення вартості завантаження у ціну товару, у розумінні правил Інкотермс 2010 термін вартість і фрахт означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що витрати на транспортування по країні продавця та завантаження на борт судна не потребують додаткового підтвердження для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов договору поставки та за інвойсом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, висловленої Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 по справі №817/604/17 (адміністративне провадження №К/9901/29190/18).

Щодо зауважень відповідача про якість товару.

Так, митний орган зазначав, що відповідно до п.2.2 контракту, якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано.

Разом з тим, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, частиною 2 статті 53 МК України передбачено перелік документів, які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості, однак, документи про якість товару не входять у цей перелік, а тому зауваження щодо відсутності документів виробника про якісні характеристики товару, як розбіжність, яка впливає на числові значення митної вартості, необгрунтоване і протирічить положенням митного законодавства.

При цьому, частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, у пункті 2.2 контракту № FRD/1 від 02.04.2019 зазначені загальні вимоги щодо якості товару, що планується поставляти. Умови договору не передбачають надання Продавцем у обов`язковому порядку разом з товаром документів, що підтверджують якість товарів.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що документи про якість товару не визначаються законом такими, що можуть підтверджувати заявлену митну вартість.

Вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 16.11.2019 по справі №813/1012/17.

Щодо позиції Митниці про те, що схема розрахунків за поставлений товар суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей.

З приводу такої позиції відповідача суд першої інстанції правильно виходив з того, що передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості, не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.

Так, відповідно до пункту 5.2 контакту № FRD/1 від 02.04.2019, умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту.

Згідно зі Специфікацію №2019-3 від 31.05.2019 оплата здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції від 21.06.2018 №2473-VIII, Національний Банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно з пунктом 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до статті 1 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність від 16.04.1991 № 959-XII (далі Закон № 959-XII), зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 959-XII, усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України Про валюту і валютні операції.

У відповідності до частини першої статті 14 Закону № 959-XII, всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України.

З аналізу наведених обставин та приписів законодавства суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що порядок розрахунків за Контрактом не суперечить світовій практиці та не може бути підставою для коригування заявленої позивачем митної вартості, враховуючи і те, що вказані Митницею обставини не є тими розбіжностями, які можуть вплинути на числові значення складових митної вартості товарів, а тому вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем та коригування такої митної вартості.

Щодо позиції Митниці про незрозумілість вартості транспортно-експедиційних послуг.

Так з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом надано договір транспортно-експедиційного обслуговування від 14.12.2018 №328/2-К, укладений позивачем з компанією ОU Geoservice.

Відповідно до п.1.1 договору від 14.12.2018 №328/2-К, предметом договору є надання експедитором клієнту послуг щодо транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних транзитних та інших вантажів клієнта, в тому числі з організації з перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах і надання інших погоджених сторонами послуг.

Під кожне окреме перевезення клієнт подає експедитору письмову заявку на експедирування. При підтвердженні заявки експедитор зазначає в заявці перелік послуг, їх вартість, розмір плати експедитору (п.1.2 договору №328/2-К).

З наданих документів, що підтверджують витрати на транспортування товару (заявка №26 від 27.08.19, Коносамент №585333072 від 04.09.2019, інвойс №283/1 від 18.10.2019, довідки про транспортні витрати від 15.10.2019 №1510/1Т/2019, акт виконаних робіт від 18.10.2019) вбачається, що товар, зазначений у Специфікації №2019-3 від 31.05.2019, інвойсі №FRD2019-3 від 22.08.2019, перевозився у двох контейнерах №CLHU8636536, №PONU82021657. У заявці зазначена вартість транспортно-експедиторських послуг (фрахт та за експедиторське обслуговування) одного контейнера, яка складає 1070 дол. США. Таким чином, вартість ТЕО двох контейнерів склала 2 140 дол. США.

Підставою для оплати ТЕП Клієнтом є рахунок-фактура Експедитора, акт виконаних робіт та товаросупровідних документів з печаткою вантажоотримувача, якшо інше не обумовлене Сторонами у Заявці.

Надані позивачем документи не мають розбіжностей щодо числових значень транспортної складової і дозволяють митниці у своїй сукупності здійснити контроль розрахунку митної вартості товарів.

Надавши оцінку документам, які підтверджували вартість транспортно-експедиторських послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене зауваження Митниці не може вважатись розбіжністю у наданих документах, оскільки числові значення витрат на транспортування підтверджуються у повній мірі наданими до декларації документами.

Щодо зауваження митного органу про те, що відбиток штампу ПМК Одеської митниці ДФС свідчить про випуск товару з порту 23.10.2019, однак Акт виконаних робіт №24 надано 18.10.2019, що не кореспондується за датами, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до п.4.7 договору від 14.12.2018 №328/2-К, сторони щомісячно складають та підписують акт виконаних робіт. Експедитор не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітним, направляє на адресу клієнта акт виконаних робіт за попередній місяць.

Позивачем до митного контролю надано акт №24 виконаних робіт станом на 18.10.2019. При цьому, відповідно до відміток Одеської митниці товар випущено з порту розвантаження 23.10.2019.

Відповідно до модулю відстеження контейнерів www.shippingline.org контейнери №CLHU8636536, №PONU82021657 прибули у порт призначення 18.10.2019. В той час, як 23.10.2019 це дата випуску товару з порту.

Отже встановивши фактичний час прибуття товару на до порту призначення, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про безпідставність висновків Митниці щодо розбіжності в датах складання Акту виконаних робіт та випуску товару з порту.

З огляду на викладене, враховуючи аргументи відповідача, які, на його думку, не дозволяли перевірити правильність заявленої митної вартості, приймаючи до уваги вказані обставини прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що надані декларантом до митного оформлення документи не підтверджували числові значення митної вартості та не дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскарженого рішення Митниці про коригування митної вартості товарів.

Отже дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року по справі №160/13213/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 10.09.2020р.

Повне судове рішення складено 11.09.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк