Справа № 160/6337/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Справа № 160/6337/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О. С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною відмову та стягнення гарантованої суми відшкодування,-
11.06.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якій позивач просить:
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що попри включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами на підставі судового рішення від 23.04.2019 року, відповідач фактично відмовив ОСОБА_1 у виплаті гарантованої суми відшкодування за вкладом. Право позивача на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду підтверджено постановою Верховного Суду від 23.04.2019 року у справі № 804/249/17, проте, уповноваженою особою Фонду та Фондом не вжито всіх достатніх заходів щодо виконання судового рішення у справі № 804/249/17 та не проведено відшкодування коштів в межах гарантованої суми вкладу, тобто фактично вкладнику відмовлено у виплаті коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року, після усунення недоліків, відкрито провадження у справі № 160/6337/20 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10.08.2020 року судом отримано відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій відповідач зазначає про безпідставність заявлених позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення, обгрунтовуючи свої доводи наступним. Оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку вкладників, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру. Перелік, який складається уповноваженою особою та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування. Загальний реєстр вкладників не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування. Після складення та затвердження Переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників. Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» було надано до Фонду Перелік вкладників ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому відсутня інформація стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була відсутня. Позивачем не доведено факту порушення своїх прав внаслідок законних дій Фонду гарантування, який діяв у межах наданих законом повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з платіжним дорученням № 3530 від 11 лютого 2015 року, грошові кошти в сумі 165000,00 грн. були перераховані на рахунок позивача № НОМЕР_2 .
На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 № 116 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СТАНДАРТ» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.02.2015 року прийнято рішення № 38 про запровадження з 20.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» СТАНДАРТ».
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів прийняла рішення № 101 від 18 травня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» до 18 червня 2015 року.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 18 червня 2015 року № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 19 червня 2015 року № 120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» з 19 червня 2015 року до 18 червня 2016 року включно.
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів прийняла рішення від 02 червня 2016 року № 903, яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» на два роки до 18 червня 2018 року включно.
Після чого, рішенням від 07 червня 2018 року № 1585 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів продовжила строки здійснення процедури ліквідації Пат «КБ «СТАНДАРТ» строком на один рік з 19 червня 2018 року до 18 червня 2019 року включно.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі № 804/249/17 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 року скасовано та прийнято нову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.
Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі № 804/249/17 скасовано, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 року залишено в силі.
Оскільки, завершено ліквідацію ФУВФО ліквідації банку, закінчено повноваження Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «СТАНДАРТ», позивач позбавлений можливості виконати рішення суду та отримати відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з позовом.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (далі - Закон № 4452-VI)
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).
Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI.
Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Відповідно до статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону № 4452- VI).
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.26 Закону № 4452- VI).
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону № 4452- VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначено статтею 27 Закону № 4452-VI.
Так, згідно статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Згідно частини 1 ст. 28 Закону № 4452- VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).
Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.
Відповідно до пунктів 4-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.
Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку.
Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.
Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.
Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).
Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення №14 Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).
Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.
Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.
Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Загальний Реєстр/Реєстр переказів» (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).
Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Таким чином, процедурі виплати гарантованої суми вкладу передують наступні етапи:
1) формування Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) складання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI Фонд гарантування завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
Згідно зі ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI рішення про передачу майна (активів та зобов`язань) неплатоспроможного банку спеціалізованій установі приймається виконавчою дирекцією Фонду не пізніше двох місяців до завершення строку ліквідації банку. Передача майна (активів та зобов`язань) спеціалізованій установі повинна бути завершена не пізніше строку ліквідації банку.
За результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.
Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.
Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.
Не пізніше наступного робочого дня після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення процедури ліквідації банку та припинення банку як юридичної особи.
Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» зміни та/або доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду щодо ОСОБА_1 до Фонду не передавались.
В той же час, право позивача на включення його до цього переліку встановлено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 року у справі № 804/249/17, яка набрала законної сили 23 квітня 2019 року.
Позивачем не зазначено та судом не встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про включення його до загального Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами відповідача, що права позивача не могли бути порушені внаслідок законних дій Фонду гарантування, оскільки у Фонду гарантування були відсутні правові підстави для здійснення відшкодування.
Тобто, в даному випадку, відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування вкладу у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в розмірі 165 000 грн., оскільки Уповноваженою особою Фонду не подано до Фонду інформацію про включення до переліку рахунків ОСОБА_1 , а позивач не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про включення його до загального Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Таким чином, за наявності вищевказаних обставин у відповідача не виник обов`язок по складанню загального Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із включенням до нього позивача.
Суд зауважує, що у цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо виплати гарантованої державою суми відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку, продажу його майна.
Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого державою відшкодування вкладникам.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною відмову та стягнення гарантованої суми відшкодування - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна