Справа № 640/8317/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8317/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Земляної Г.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в якій просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 (№IBAN НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «Приватбанк», у виконавчому провадженні №61572383 від 18 березня 2020 року;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 (№IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк», у виконавчому провадженні №61572383 від 18 березня 2020 року;

- скасувати арешт карткового рахунку № НОМЕР_1 (№IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім?я ОСОБА_1 , жительки за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни у виконавчому провадженні №61572383 від 13 березня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в рамках виконавчого провадження №61572383, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного нотаріуса Дорошкевич В.Л., останньою вчинено ряд виконавчий дій. Зокрема, відповідач наклала арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ОСОБА_1 . За твердженням позивача вказаний рахунок у банку є рахунком для зарахування заробітної плати. З метою врегулювання спірної ситуації у досудовому порядку позивач звернулася до приватного виконавця із заявою з питання зняття арешту з цього банківського рахунку, до якої долучила довідку банку з відомостями про те, що арештований рахунок є рахунком для зарахування заробітної плати. Проте, відповідач відмовилася зняти арешт з такого банківського рахунку з мотиву прийняття АТ КБ «Приватбанк» відповідної постанови приватного виконавця від 18.03.2020 про арешт коштів боржника ВП №61572383 до фактичного виконання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», як заробітна плата.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни зняти арешт з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», як заробітна плата.

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що беручи до уваги встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок звернення стягнення на заробітну плату боржника (фізичної особи), а також гарантоване чинним законодавством право фізичної особи на своєчасне отримання заробітної плати, приватний виконавець мав вжити заходів щодо перевірки відповідних обставин та зняти арешт з коштів боржника (позивача) в частині накладеного ним арешту на кошти такого боржника, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», саме як заробітна плата. Проте таких заходів державним виконавцем вжито не було, чим допущено протиправну бездіяльність по відношенню до позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у приватного державного виконавця не було заборони щодо накладення арешту на цей рахунок, оскільки він не є рахунком із спеціальним режимом використання та звернення стягнення на нього законом не заборонено. При цьому, у тексті прийнятої постанови про арешт коштів боржника ВП №61572383 приватний виконавець визначив банківським установам, які виконують рішення приватного виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. В даному випадку, отримавши вказану постанову від 18 березня 2020 року ВП №61572383 та прийнявши її до виконання, АТ КБ «ПриватБанк» не вчинив дій з повернення такої постанови з причини наявності у карткового рахунку боржника (позивачки) статусу рахунку зі спеціальним режимом використання або рахунку, звернення стягнення на який заборонено законом.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 18 березня 2020 року на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. перебуває виконавче провадження №61572383 з виконання виконавчого напису №3856, виданого 14 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного територіального округу Київської області Колейчик В.В., про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 9 676,70 грн.

18 березня 2020 року, після відкриття зазначеного виконавчого провадження, приватним виконавцем в рамках такого виконавчого провадження були винесені наступні постанови: постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника.

Згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №61572383 від 18 березня 2020 року, приватний виконавець встановив наявність у боржника ( ОСОБА_1 ) ряду банківських рахунків, в т.ч. в АТ «КБ «ПриватБанк». З метою виконання виконавчого документу приватний виконавець керуючись нормами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 11 044,37 грн.

Вказана постанова про арешт коштів боржника була надіслана приватним виконавцем до АТ «КБ «ПриватБанк» для виконання та прийнята Банком до виконання.

За твердженням позивача, 18 березня 2020 року їй стало відомо про накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для виплати ОСОБА_1 заробітної плати.

23 березня 2020 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №61572383, ОСОБА_1 подала приватному виконавцю письмову заяву щодо зняття арешту з рахунку, відкритого позивачу в АТ «КБ «ПриватБанк». До цієї заяви ОСОБА_1 додала довідку Банку від 20 березня 2020 року.

Листом від 31 березня 2020 року вих. №16187 приватний виконавець Дорошкевич Н.Д. повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 , оскільки АТ КБ «Приватбанк» прийняло до виконання постанову від 18 березня 2020 року про арешт коштів боржника ВП №61572383. Даний лист-відповідь від 31 березня 2020 року надіслано рекомендованим листом №300 на адресу ОСОБА_1 , та за даними вебсайту Укрпошти отримано адресатом лише 02 травня 2020 року.

Вважаючи постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на картковий рахунок, куди зараховується заробітна плата, та відповідні дії відповідача протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходи примусового виконання рішень визначені в статті 10 зазначеного Закону, серед них зокрема:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження » передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.7 ч.3 статті 18 цього Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

За змістом норм ч.ч. 1, 2 і 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до статті 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналізуючи статтю 52 Закону, суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:

- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;

- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22 червня 2012 року рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів;

Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12 листопада 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).

З урахування вищезазначеного, суд погоджується з відповідачем стосовного того, що рахунок, стосовно якого ним було винесено постанову про накладення арешту, не є рахунком зі спеціальним режимом використання, і крім того, на нього можуть зараховуватися будь-які надходження (грошові кошти).

Згідно ч. 1 - 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, приватний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» наведений у статті 73 зазначеного Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Також стягнення не здійснюється із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Зі змісту наведених норм вбачається, що такий вид виплати як «заробітна плата» не відноситься до законодавчо визначеного переліку коштів, на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження. Тобто, у приватного виконавця не було заборони щодо накладення арешту саме на цей рахунок, оскільки він не є із спеціальним режимом використання та звернення стягнення законом на нього не заборонено.

Разом з тим, скаржником не взято до уваги норми ч. 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 8 статті 48 Закону № 1404-VІІІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч. 1 статті 69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому, у силу приписів статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді заробітної плати чітко регламентований статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому звернення стягнення на всю виплачену фізичній особі заробітну плату суперечить законодавчо встановленому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно довідки директора Департаменту по роботі з персоналом ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» Корж В.Г. №61 від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 працює у названій організації.

Згідно довідки керівника проекту по роботі з документами клієнтів ГО АТ КБ «ПриватБанк» Ніколаєнко Ю.С. від 20 березня 2020 року №ISUQMC2BA9PS0JQU, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), на яку отримує заробітну плату.

За даними роздруківки електронної виписки по картці № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), упродовж періоду з 01 січня 2019 року по 30 березня 2020 року на вказаний рахунок ОСОБА_1 надходили суми коштів від «СК ПРОВІДНА ПРАТ» з призначенням «заробітна плата».

Як зазначалося вище, відповідач отримав від позивача заяву від 23 березня 2020 року про долучення до матеріалів виконавчого провадження довідки АТ КБ «ПриватБанк» Ніколаєнко Ю.С. від 20 березня 2020 року №ISUQMC2BA9PS0JQU та про зняття арешту з карткового рахунку в названому Банку.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. А норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на кошти позивача, розміщені в АТ КБ «ПриватБанк», відповідач позбавив його джерел до існування та порушив його право на соціальний захист.

Так, накладення арешту на весь рахунок боржника (фізичної особи) у банку, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне отримання таким боржником у встановленому законом розмірі заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав громадянина, зокрема, на одержання винагороди за працю.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені норми та докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що приватний виконавець перед винесенням оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти позивача в АТ КБ «ПриватБанк» не здійснив перевірку майнового стану боржника, в результаті чого було безпідставно накладено арешт.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця Дорошкевич В.Л., що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ( ОСОБА_1 ) в частині накладеного приватним виконавцем арешту на кошти такого боржника, що надходять на картковий рахунок № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», як заробітна плата.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 08 вересня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев