Справа № 367/225/20
Суддя: Саранюк Л. П.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/225/20
Провадження №2-а/367/235/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.

за участі секретаря с/з Бабакової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період із 22.10.2019 р. по 28.10.2019 р. ГУ ДПС у Київській обл. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2018.

Висновки перевірки оформлені актом від 04.11.2019 р. №195/10-36-33-04/ НОМЕР_1

Вказує, що 29.11.2019 головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Київській обл. Титенком Р.Ф. було складено протокол №142 про адміністративне правопорушення, яким було встановлено, за позицією посадової особи органу доходів і зборів, факт порушення ОСОБА_1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині проведення розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО).

Постановою №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, винесеною в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Київській обл. Войтюком В.М., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1 700 грн. у відповідності до ст. 36 КУпАП за порушення ст. 16315 КУпАП та п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постанову про накладення адміністративного стягнення вважає протиправною та просить скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити, виходячи із наступних причин.

Зокрема, зазначає про те, що згідно п. 1 ст. 255 КУпАП посадові особи органів державної податкової служби не наділені правом складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 16315 КУпАП.

Згідно ст. 2342 КУпАП органи доходів і зборів та їхні посадові особи уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 16315 КУпАП за протоколами, які до них надійшли, та накладати адміністративні стягнення, однак складати самі такі протоколи вони не уповноважені, а тому відповідно до ст. 19 Конституції України не мають права цього робити.

Відповідно, протокол №142 від 29.11.2019 р. про адміністративне правопорушення був складений не уповноваженою на те посадовою особою із порушенням чинного законодавства та є недопустимим доказом згідно ч. 1 ст. 74 КАС України.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який оголошується.

Стверджує, що з огляду на недопустимість (незаконність) протоколу про адміністративне правопорушення №142 від 29.11.2019 р., є відповідно незаконною і постанова №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, яка була складена за результатами його розгляду.

Згідно ст. 2 ст. 2342 КУпАП право від імені органу доходів і зборів розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 16315 КУпАП, і накладати за його вчинення адміністративне стягнення мають керівники органу доходів і зборів та їхні заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Таке право для виконуючих обов`язки заступника керівника органу доходів і зборів законом спеціально не обумовлене, а тому складена в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Київської обл. Войтюком В.М. постанова №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення є незаконною і підлягає скасуванню згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Зазначає, що ні протокол №142 від 29.11.2019 р. про адміністративне правопорушення, ні постанова №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення не містять опису суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тобто в яких конкретних діяннях останнього вони мали вираз, а обмежуються лише вказівкою на п. 1 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Крім того, місцем вчинення правопорушення у протоколі №142 від 29.11.2019 р. зазначена адреса: АДРЕСА_1 , тобто місце реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_1 , однак в протоколі не указано, які конкретно розрахунки, за що, із ким і коли ним за місцем проживання проводилися.

Крім того, звертає увагу, що зі змісту акту податкової перевірки від 04.11.2019 р. №195/10-36-33-04/ НОМЕР_1 вбачається, що протягом 2014-2018 років ОСОБА_1 дійсно проводилися розрахунки із фізичними особами за реалізовані ним на їхню користь квартири (житлові приміщення), однак вони відбувалися не за місцем проживання ОСОБА_1 , а в офісних приміщеннях приватних нотаріусів, які здійснювали нотаріальне посвідчення відповідних правочинів.

Із відмітки на арк. 12 паспорту ОСОБА_1 вбачається, що останній був зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , тільки 22.09.2017 р., а отже до цього моменту вчинювати там якісь адміністративні правопорушення очевидно не міг.

Отже протокол №142 від 29.11.2019 р. внаслідок допущених при його складанні помилок не дозволяє встановити фактичні обставини поставлених в вину ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, а тому він не міг на законних підставах використовуватись як доказ під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, протокол №142 від 29.11.2019 р. про адміністративне правопорушення та постанова №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення не відповідають вимогам, встановленим до них ст.ст. 256, 283 КУпАП, що, в свою чергу, тягне визнання протоколу недопустимим доказом та скасування постанови.

Вказує, що оскільки передбачене ст. 16315 КУпАП адміністративне правопорушення не є триваючим, то згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за нього може бути накладене не пізніш як через два місяці з дня його вчинення.

Позаяк за твердженням посадової особи органу доходів і зборів часом вчинення адміністративного правопорушення є 2014-2018 роки, то постанова №100 від 09.12.2019р. була винесена із порушенням вимог ст. 38 КУпАП.

Зазначає, що відповідно до санкції ст. 16315 КУпАП суб`єктом передбаченого нею адміністративного правопорушення може бути фізична особа-підприємець або посадова особа підприємства.

Разом із тим, ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем не є, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 16315 КУпАП.

За відсутності юридичного статусу фізичної особи-підприємця, в діях ОСОБА_1 відсутні всі обов`язкові ознаки інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення, що виключає його відповідальність за ст. 16315 КУпАП.

Примусова реєстрація фізичної особи суб`єктом підприємницької діяльності чинним цивільним, господарським або податковим законодавством не передбачена, а відтак, реалізуючи у 2014-2018 роках об`єкти нерухомого майна (квартири) ОСОБА_1 правомірно діяв як фізична особа без зареєстрованого статусу підприємця.

Отже, оскільки обов`язок реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності при продажу квартир за нотаріально посвідченими договорами чинним законодавством не передбачений, то ОСОБА_1 не повинен був цього робити.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація проводиться за заявницьким принципом, тобто лише за наявності відповідного наміру і волевиявлення особи, який реалізується шляхом подання нею відповідної письмової заяви встановленої форми.

Отже, така реєстрація має відбуватися тільки у добровільному, а не у примусовому порядку.

Стверджує, що вчинення таких дій органом доходів і зборів самостійно без відповідного звернення ОСОБА_1 , як це було зроблено під час проведення податкової перевірки, складання протоколу №142 від 29.11.2019 р. про адміністративне правопорушення та винесення постанови №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, безумовно свідчить про перевищення його посадовою особою наданих їй законом прав і повноважень та порушення нею вимог п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім того, органом доходів і зборів не було враховано, що не будь-яка діяльність особи, яка спрямована на отримання нею прибутку (доходу), є підприємницькою і господарською та потребує дотримання цією особою вимог Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Із цих підстав у ОСОБА_1 був відсутній передбачений п. 1 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" обов`язок використання РРО, а указане в протоколі і постанові порушення цієї норми є надуманим.

Вказує, що 23.12.2019 р. результати податкової перевірки, за якими був складений протокол №142 від 29.11.2019 р., оскаржені ОСОБА_1 шляхом подання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва, а тому вони є неузгодженими згідно п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України, а постанова №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, відповідно, є передчасною.

Звертає увагу, що в порядку ст. 285 КУпАП оскаржувана постанова не була протягом трьох днів вручена ОСОБА_1 під розпис, а розписка останнього про це на її примірнику відсутня.

Постанова №100 від 09.12.2019 р. була надіслана ОСОБА_1 поштою та отримана ним 27.12.2019 р., із огляду на що заявник просить суд поновити передбачений ст. 289 КУпАП десятиденний строк для її оскарження як пропущений із важних причин та без вини позивача, який намагається добросовісно реалізувати надані йому законом процесуальні права.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд поновити в порядку ст. 289 КУпАП строк на оскарження постанови про накладення

адміністративного стягнення як пропущений ОСОБА_1 із поважних причин та без вини останнього.

Постанову №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення скасувати, а справу відносно ОСОБА_1 закрити із огляду на відсутність в його діях ознак (складу) передбаченого правопорушення.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують.

В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, 22.10.2019 р. по 28.10.2019 р. ГУ ДПС у Київській обл. було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2018.

Висновки перевірки оформлені актом від 04.11.2019 р. №195/10-36-33-04/ НОМЕР_1 .

29.11.2019 року головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Київській обл. Титенком Р.Ф. було складено протокол №142 про адміністративне правопорушення за фактом порушення ОСОБА_1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині проведення розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО).

Постановою №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення, винесеною в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Київській обл. Войтюком В.М., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1 700 грн. у відповідності до ст. 36 КУпАП за порушення ст. 16315 КУпАП та п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

23.12.2019 р. результати податкової перевірки, за якими був складений протокол №142 від 29.11.2019 р., оскаржені ОСОБА_1 шляхом подання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У відповідності до ч.1 ст. 5 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ст. 16315 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів та тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В ході судового розгляду відповідач доказів на спростування позовних вимог не надав, відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився без поважних причин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України вказано, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також суд задовольняє вимогу позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є достатні підстави вважати пропущений строк для звернення з таким позовом з поважних причин.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що під час судового розгляду справи позивачем обгрунтовано позовні вимоги, в свою чергу відповідач не надав доказів на спостування вимог позивача, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 16315 КУпАП.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 2,9,77,90, 122, 123, 241-246, 251 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №100 від 09.12.2019 р., винесеної в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Київській обл. Войтюком В.М., про накладення адміністративного стягнення, як пропущений із поважних причин.

Скасувати постанову №100 від 09.12.2019 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 16315 КУпАП, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак (складу) адміністративного правопорушення.

Копії рішення направити сторонам для відому.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк