Справа № 200/7328/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. Справа№200/7328/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (за місцезнаходженням: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 86, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

06 серпня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати сум індексації грошового забезпечення під час проходження служби у поліції за червень 2016 року жовтень 2017 року відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення під час проходження служби у поліції за червень 2016 року по жовтень 2017 року до статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII;

- зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що ознайомившись з довідками відповідача № 900, 901, 902 ,903, ним було встановлено, що суми індексації грошового забезпечення під час проходження служби в поліції йому почали нараховуватись та виплачуватись не з моменту прийняття на службу, а з грудня 2017 року. Вважає, що його грошове забезпечення поліцейського індексувалося відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а тому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його виплатити суми індексації грошового забезпечення під час проходження ним служби у поліції за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року, відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 34).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову позивача в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення під час проходження служби в поліції за червень 2016 жовтень 2017 року.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

26 серпня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У відзиві відповідач зазначив, що Постановою КМУ від 18 жовтня 2017 року № 782 було внесено зміну до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». З урахуванням викладених обставин у грудні 2017 року для виплат забезпечення поліцейським ГУНП в Донецькій області, розпорядником бюджетних коштів другого рівня - НП України, було додатково направлено кошти для виплати індексації за листопад-грудень 2017 року. При цьому відповідач зазначив, що Порядок № 1078 в редакції набрання чинності постанови КМУ № 782, взагалі не передбачав індексацію грошового забезпечення поліцейських, а тому бюджетні асигнування на ці виплати не надходили, а кошторис на сплату грошового забезпечення такі виплати не передбачав. Отже, були відсутні у певний період норми права, що встановлювали механізм (порядок) проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, зокрема до листопада 2017 року, а також відсутність повноважень щодо самостійного врегулювання спору, на думку відповідача, повністю виключає вину відповідача та як наслідок, не може бути підставою для визнання протиправною бездіяльності. На підставі чого вважає, що відповідач діяв на підставі та в межах закону, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (арк. справи 40-43).

04 вересня 2020 року позивач надав суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів відповідача, посилаючись, що індексація грошового забезпечення поліцейських прямо передбачена частиною 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, який набрав чинності 07 листопада 2015 року. Також зазначив, що відсутність у певний період з листопада 2015 по 24 жовтня 2017 року норми права, що визначає механізм (порядок) проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, не звільняє відповідача від обов`язку, згодом, після визначення такого механізму (порядку) провести індексацію грошового забезпечення за визначений ним період (арк. справи 50-52).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходив службу у Головному управлінні Національної поліції Донецькій області, з якої звільнений наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30 вересня 2019 року № 424 о/с (арк. справи 14, 16).

17 грудня 2019 року у відповідь на запит позивача, листом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21 грудня 2019 року позивач отримав довідки № 900 про грошове забезпечення за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року, № 901 про грошове забезпечення за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, № 902 про грошове забезпечення за період з січня 2018 року по грудень 2018 року, № 903 про грошове забезпечення за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року, з яких вбачається, що позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, у грудні 2017 року індексація відповідачем виплачена за листопад та грудень 2017 року у сумі 831,97 грн. (арк. справи 20).

На звернення до відповідача від 13 лютого 2020 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року, позивач отримав відповідь від 21 лютого 2020 року за вихідним № Л-35/26/103-2020, в якій відповідач послався на відсутність підстав для здійснення обрахування індексації грошового забезпечення поліцейських в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року. В листі зазначив, що підстави нарахування індексації виникли з грудня 2017 року, після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», у зв`язку з чим, за листопад 2017 року індексація була нарахована разом із індексацією за грудень 2017 року із розрахунку: 373,85 грн. за листопад та + 458,12 грн. за грудень 2017 року, разом 831,97 грн., та виплачена у грудні 2017 року (арк. справи 28-29).

Отже, позивачу було відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року, за який просить позивач у своєму позові.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 94 Закону України Про Національну поліцію, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли між сторонами, індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації належать грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01.01.2016) 103 відсотка (з 01.01.2016) (в дану статтю були внесені зміни Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, який набув чинності з 01.01.2016).

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України (http://www.ukrstat.gov.ua) за період після базового місяця величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у розмірі 103 відсотка у квітні 2016 року та складала 103,5 відсотка.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ (із змінами та доповненнями) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначається індексація доходів громадян. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення затвердженого Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації належать грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що належить індексації на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, суд зазначає, що на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Крім того, в силу положень частини другої статті 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 31.01.19 у справі № 823/2249/18.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Посилання відповідачем у відзиві на позов стосовно того, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782, судом не приймається до уваги, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Отже, вказані відповідачем обставини у відзиві на позов не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивачу у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських у спірний період, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, та держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань.

З урахуванням встановлених обставин у справі, підвищення грошового забезпечення позивача у зв`язку з індексацією, повинно було здійснюватись з червня 2016 року по жовтень 2017 року, внаслідок перевищення порогу індексації величини споживчих цін у квітні 2016 року, опублікованого у травні 2016 року.

Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а тому відновленням порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачеві індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Отже підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін подати до суду звіт про його виконання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані положення не є імперативними та передбачають диспозитивну поведінку суду. Тобто, це право суду, а не його обов`язок, суд має можливість самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт.

При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.

Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування частини 1 статті 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (за місцезнаходженням: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 86, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у поліції за червень 2016 року жовтень 2017 року, відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області за місцезнаходженням: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 86, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суми індексації грошового забезпечення під час проходження служби у поліції з червня 2016 року по жовтень 2017 року, відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Повний текст рішення складений та підписаний 09 вересня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко