Справа № 160/8883/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року Справа № 160/8883/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє за згодою матері - ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство у справах Ветеранів України, Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної політики Міністерства соціальної політики України, Уповноважений Верховної Ради з прав людини Денісова Людмила Леонідівна про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.08.2020 представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство у справах Ветеранів України, Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної політики Міністерства соціальної політики України, Уповноважений Верховної Ради з прав людини Денісова Людмила Леонідівна, в якому просить:
- визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_4 , одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 - протиправною, та такою, що порушує її права;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_4 , одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 12 519 грн. згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII;
- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС- ОСОБА_4 у розмірі -12 519 грн., згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796- XII;
- звільнити ОСОБА_1 , доньку ОСОБА_4 , від сплати судового збору згідно п. 9 «особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю»; (Пункт 9 частини першої статті 5 в редакції Закону №2443-VIIIвід 22.05.2018), п. 10» позивачі - громадян, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. Закону України «Про сплату судового збору».
В обгрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліда війни І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС у 1986 ОСОБА_4 , а тому, згідно з ст. 48 Закону України 796-ХІІ має право на отримання одноразової компенсації при настанні смерті її батька, як члена родини, яка втратила годувальника, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент виплати.
На заяву представника позивача щодо нарахування та виплати доньці померлого, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС у 1986 недоплаченої суми компенсації при настанні смерті, 10.09.2020 останній отримав лист № Д-355-П від 09.06.2020 в якому було, зокрема, зазначено, що дружина та донька ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально- Міської районної у місті ради із заявою та необхідним пакетом документів для призначення компенсаційних виплат у встановлений законодавством термін не зверталися, а тому призначити зазначену допомогу немає законних підстав. Однак, представник позивача вказує, що дана відповідає не відповідає дійсності, оскільки позивачка та її мати декілька разів звертались до відповідача із заявами про отримання компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 , але відповіді не отримували, а тільки після звернення представника позивача до відповідача дізналася, що останнім було порушено права ОСОБА_1 , відмовляючи їй у нарахуванні та виплаті одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладене, представник позивача звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту порушених прав та законних інтересів позивача.
Ухвалою суду від 07.08.2020 було задоволено клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №160/8883/20 та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
07.09.2020 на адресу суду засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розгляд справи № 160/8883/20, який призначений на 08.09.2020, здійснювати без його участі.
У судове засідання 08.09.2020 сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, оригінали яких містяться в матеріалах справи, однак жодних заяв або клопотань про розгляд справи без їх участі або відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд звертає увагу, що відповідач свої правом щодо надання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, а тому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Отже, суд вважає за можливе, клопотання представника позивача про розгляд адміністративної справи без його участі - задовольнити та подальший розгляд адміністративної справи № 160/8883/20 здійснювати без участі сторін у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Так, батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , був визнаний гідним до строкової служби і був направлений до проходження строкової служби до лав Радянської Армії з 05.05.1986 по 16.05.1986, 16.06.1986, з 30.09.1986 по 06.10.1986, з 30.10.1986 по 31.10.1986 та виконував обов`язки щодо військової служби у зоні відчуження, ліквідуючи наслідки аварії на Чорнобильській АЕС, проходив строкову службу, та отримав захворювання, яке призвело до інвалідності І групи.
На що, представником позивача було отримано лист № Д-355-П від 09.06.2020, в якому було вказано, що: «Розмір компенсаційних виплат становить: - сім`ям, які втратили годувальника - 7 586,00 грн.; - дітям з інвалідністю - 1 264 грн; - батькам померлого - 3 792 грн.
Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 «Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань з застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.
Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1146 смерті «Про вдосконаленій механізму надання соціальної допомоги», поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.
Окрім того, зі змісту листа № Д-355-П від 09.06.2020 судом встановлено, що дружина та донька гр. ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради з заявою та необхідним пакетом документів для призначення компенсаційних виплат у встановлений законодавством термін не зверталися, тому призначити зазначену допомогу немає законних підстав.».
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Відповідно до ст. 13 Закону №796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: ( Абзац перший частини першої статті 13 в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996) 1) пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою; 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. На державу покладаються також зобов`язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Частиною 1 статті 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Абзацом 1 статті 17 Закону №796-XII встановлено, що Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, освіти і науки, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадські організації організують щорічне медичне обстеження (диспансеризацію), санаторно-курортне лікування всіх осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, запроваджують систему радіаційно-екологічного, медико-генетичного, медико-демографічного моніторингу на території України. Цими органами у регіонах найбільшого зосередження осіб, які постраждали, створюються спеціалізовані центри, в тому числі дитячі, для обстеження, лікування, соціально-психологічної реабілітації та профорієнтації потерпілих осіб.
Згідно ст. 19 Закону №796-XII компенсації та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.
Статтею 48 Закону №796-XII визначено, що Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язані з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат…».
Отже, згідно ст. 48 Закону №796-XII ОСОБА_1 , яка є донькою померлого ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 від захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС у 1986 році, має на отримання одноразової компенсації при настанні смерті її батька, як члена родини, яка втратила годувальника, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент виплати.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відмова Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_4 , одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 є протиправною, та такою, що порушує її права, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє за згодою матері - ОСОБА_2 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки ухвалою суду від 07.08.2020 позивача було звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову в адміністративній справі № 160/8883/20, то розподіл судових витрат у даній справі судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_4 , одноразової компенсації при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 та одноразової компенсації при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 - протиправною, та такою, що порушує її права.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_4 , одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда I групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 12 519 грн. згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію при настанні смерті годувальника, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_4 у розмірі - 242 794 грн. та одноразову компенсацію при настанні смерті батька, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС- ОСОБА_4 у розмірі -12 519 грн., згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796- XII.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко