Справа № 300/1087/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1087/20 пров. № А/857/8009/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання - Смолинця А. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі № 300/1087/20 (головуючий суддя - Панікар І. В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. про визнання протиправними та скасування постанов відповідача ВП № 61724043 від 06.04.2020 про відкриття виконавчого провадження та від 06.05.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відповідач є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, однак, в порушення статей 23, 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, відповідачем протиправно, поза межами свого виконавчого округу, винесено оскаржені постанови. Позивач стверджував, що зареєстрований та фактично проживає в місті Івано-Франківську. В місті Києві в позивача немає жодного майна. Відповідачу відоме реальне місце проживання позивача, адже оскаржені постанови надіслані відповідачем за вірною адресою проживання позивача, натомість в даних постановах відповідачем свідомо зазначено хибну адресу позивача в м. Києві.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61724043 від 06.04.2020.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП № 61724043 від 06.05.2020.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л., подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що відповідачем, при винесенні оскаржених постанов, не порушено статтю 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника, адже у виконавчому написі № 5083 від 30.03.2020 про стягнення з позивача боргу вказано адресу проживання позивача в м. Києві. Аналізуючи чинне законодавство, апелянт дійшов висновку, що «місце проживання», «місце перебування» чи «місцезнаходження» особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання. Оскільки виконавчий напис нотаріуса № 5083 від 30.03.2020 та заява про його примусове виконання від 30.03.2020 містили інформацію про місце проживання боржника у межах виконавчого округу м. Києва, відповідачем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис № 5083 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Алекскредит» заборгованості в сумі 25112 грн.

Стягувачем (ТзОВ «Алекскредит») пред`явлено виконавчий напис № 5083 до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва - Дорошкевич В. Л.

06.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61724043 з примусового виконання виконавчого напису № 5083 від 30.03.2020.

06.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП № 61724043.

У вищевказаних постановах зазначено, що адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Приписами ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями ч.2 ст.25 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У відповідності до ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження», місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» випадках, приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: 1) за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич В. Л. є м. Київ.

Отже, приватний виконавець Дорошкевич В. Л. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Як видно із матеріалів справи, позивач починаючи з 07.09.2002 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта. Про реєстрацію чи проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в оскаржених постановах в якості адреси боржника, точних відомостей відповідачем не зазначено. Матеріали справи не містять письмових доказів проживання позивача за вказаною адресою.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до довідки № 363 від 12.05.2020, позивач працює в ТОВ «ЮСК Україна» за адресою: вул. Північний бульвар ім. А. С. Пушкіна, 2а, м. Івано-Франківськ.

Відомостей про наявність будь-якого майна (рухомого та/або нерухомого), яке б належало позивачу у м. Києві немає.

Приписами ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п.10 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Однак, вказані обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Дорошкевич В. Л. під час прийняття оскарженої постанови, що зумовлює висновок про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства.

Положеннями ч.5 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Проте, приватний виконавець Дорошкевич В. Л., всупереч вищезазначеній нормі, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та не перевірила місце проживання позивача.

Оскільки оскаржена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесена на підставі протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження, така постанова також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі № 300/1087/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 08.09.2020