Справа № 308/13022/18
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Діовші Артур Яношович, до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі,

встановив:

13.11.2018 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Діовші А.Я. звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил 4681/30500/18 від 24.10.2018, яка складена заступником начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС Живицьким В.А., за якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн., а справу щодо порушення митних правил ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях ознак порушення митних правил.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, ввезення на територію України, в режимі «транзит», легкового автомобіля марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 нею не здійснювалося, жодного відношення до казаного автомобіля позивачка не має. Вказує, що ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортним засобом не отримувала, про що й повідомила посадову особу Закарпатської митниці, яка проводила перевірку за даним фактом під час складання відповідного протоколу. Також зазначає, що в матеріалах митної справи щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт ввезення нею вказаного автомобіля на митну територію України.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Діовші А.Я. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду письмовий відзив від 11.04.2019 на позовну заяву, згідно з якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. Вказує на положення митного законодавства, які регламентують процедуру митного оформлення транспортних засобів, згідно з яких власник транспортного засобу або уповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Зазначає про дотримання митницею процедури здійснення митного контролю транспортного засобу, а тому твердження позивачки, що автомобіль був ввезений на територію України не ОСОБА_1 не відповідають дійсності.

З урахуванням ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на неявку учасників процесу та з урахуванням ч. 4 ст. 299 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1,2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення..

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Виходячи з вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб,що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1статті 381 МК України).

Відповідно до ч. 1 та ч.4 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно зі ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1статті 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1статті 494 МК України).

Згідно з ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається зі змісту постанови про порушення митних правил №4681/30500/18 від 24.10.2018, вина громадянки України ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ підтверджується протоколом про ПМП №4681/30500/18 від 30.09.2020, витягом з бази даних ЄАІС ДФС та іншими матеріалами справи.

Так, в розглядуваній постанові стверджується, що під час проведення 30.09.2018 аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України встановлено, що 30.09.2018 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянкою України ОСОБА_1 04.11.2016 в режимі «транзит» ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 . З`ясовано, що даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України. Станом на 30.09.2018 вказаний автомобіль вивезено за митну територію України не було, хоча ОСОБА_1 зобов`язана була доставити такий на митницю у строк до 09.11.2016 включно.

Витягом з ПІК «Інспектор 2006» стверджується, що ОСОБА_1 04.11.2016 заїхала до ЗМК 04.11.2016 о 23 год. 07 хв. в напрямку «в`їзд в Україну» в режимі «транзит» по каналу «зелений коридор», транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 .

Витягом з системи «Аркан» подано інформацію про факт перетину Державного контролю транспортними засобами стверджується, що 04.11.2016 о 23 год. 01 хв. легковий автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 заїхав в пункт пропуску 2Ужгород» у напряму «в`їзд в Україну».

Тож оскаржувана постанова була постановлена на підставі зокрема відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення громадянкою України ОСОБА_1 04.11.2016 в режимі «транзит» на митну територію України автомобіля марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 та відсутності інформації про вивезення нею за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 30.09.2018.

Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивачки у вчиненні інкримінованого їй порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відсутні.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 № 1118 (далі Правила № 1118) встановлено порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою.

Відповідно до п. 7 розділу І Правил № 1118, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У абзаці 4 п. 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Підпунктом 3.1. п. 3 розділу IV Правил № 1118 передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі

Відтак системний аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.

Крім цього, п. 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов`язаний надати, а працівник митному органу зобов`язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб. При цьому відсутність посвідчення водія не є підставою для відмови у ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів та не вимагається митницею під час декларування транспортних засобів.

Відповідач у відзиві вказав, що 04.11.2016 автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Petrol», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_2 декларувався та був оформлений на митному посту 2Ужгород№ у митному режимі «транзит» на підставі заявлених відомостей щодо режиму перетину - транзит, ПІБ - ОСОБА_1 , адреса - АДРЕСА_1 , а також поданих до митного контролю документів - паспорт, техпаспорт, доручення.

З огляду на вищевказане, з врахуванням досліджених судом витягів з ПІК «Інспектор 2006» та системи «Аркан», суд вважає доведеним факт ввезення позивачкою згаданого вище транспортного засобу в режимі транзит на митну територію України 04.11.2016 та факт не вивезення останнього у встановлений зокрема п. 1 ст. 95 МК України термін транзитного перевезення автомобіля в межах діяльності однієї митниці, що було виявлено 30.09.2018. За наведених обставин, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України в частині визнання її винною винесена правомірно, оскільки позивачкою фактично було допущено порушення вимог митного законодавства.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Так, на думку суду, посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , яка раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягалася; даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог митного контролю; наслідки даного порушення, які не представляють собою суспільної небезпеки та не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам.

З врахуванням вказаних обставин, суд вважає, що штраф у сумі 8500 грн. як міра відповідальності за вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 480 МК України є занадто суворим та може поставити останню у тяжке матеріальне становище.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винної, що суттєво та значно зменшує ступінь її вини, а відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід змінити, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Постанову Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №4681/30500/18 від 24.10.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України в частині накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. змінити, звільнивши останню від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України щодо ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов