Справа № 460/2950/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2950/19 пров. № А/857/6401/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Гуляка В.В., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року з питань встановлення судового контролю в порядку виконання судового рішення, прийняту суддею Недашківською К.М. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій та стягнення шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у порядку статті 382 КАС України, в якій просив зобов`язати Володимирецьку селищну раду та / або селищного голову ОСОБА_2 подати у визначений судом строк звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №460/2950/19 та за наслідками поданого звіту стягнути із селищного голови ОСОБА_2 та / або іншої відповідальної особи штраф за невиконання зазначеного судового рішення у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, половину якого стягнути на користь ОСОБА_1 , а іншу - до Державного бюджету України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року заяву залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що Рівненський окружний адміністративний суд не є судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, а тому не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Роз`яснив, що питання щодо встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року у порядку статті 382 КАС України може вирішувати виключно Восьмий апеляційний адміністративний суд.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для вирішення даного питання.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що первинне рішення по суті у справі №2460/2950/19, над яким заявник просить встановити контроль було прийнято саме Рівненським окружним адміністративним судом. Покликається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Просить скасувати ухвалу.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання .

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій залишено без задоволення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року у справі № 460/2950/19 скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради Рівненської області щодо невиконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року; зобов`язано Володимирецьку селищну раду Рівненської області невідкладно вжити заходів, спрямованих на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року щодо придбання та надання у користування ОСОБА_1 квартири, яка відповідає вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України; стягнуто з Володимирецької селищної ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень 00 копійок; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених вище норм вбачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, тобто заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає вирішенню судом, який розглянув справу по суті та прийняв рішення не на користь суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, та як зазначалося вище, саме Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.03.2020 року визнав протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради Рівненської області щодо невиконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року та зобов`язав невідкладно вжити заходів, спрямованих на виконання зазначеної ухвали суду щодо придбання та надання у користування ОСОБА_1 квартири, яка відповідає вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що судом, який ухвалив рішення по суті позовних вимог на користь позивача, який просить встановити судовий контроль у порядку статті 382 КАС України є саме Восьмий апеляційний адміністративний суд, а не Рівненський окружний адміністративний суд, до якого звернувся ОСОБА_1 із заявою.

Є помилковою позиція апелянта про незастосування ст.29 КАС України, позаяк зазначена процесуальна норма не врегульовує спірне питання.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року з питань встановлення судового контролю в порядку виконання судового рішення у справі № 460/2950/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням гарантій.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді В. В. Гуляк
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2020 року.