Справа № 200/14021/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року справа №200/14021/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Сіваченка І.В., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі № 200/14021/19-а (головуючий І інстанції Волгіна Н.П., складене в повному обсязі 10 червня 2020 року в м. Слов`янську Донецької області) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн; зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу позивача з орендної плати фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 вересня 2019 року звернулась до відповідача із заявою про списання безнадійного податкового боргу в сумі 9134,87 грн., який виник у 2014 році зі сплати орендної плати з фізичних осіб у Північній ДПІ (Будьонівський р-н м. Донецьк) Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області за земельну ділянку, що знаходиться у м. Донецьку. Відповідач листом № 11133/10/05-99-10-02-33 від 8 жовтня 2019 року повідомив, що за наслідками розгляду її звернення встановлена відсутність підстав для списання боргу. 19 листопада 2019 року за результатом розгляду скарги позивача листом за вих. № 8217/6/9908-1004-13 ДФС України повідомив про підстави для відмови у списанні податкового боргу. Позивач вважає, що податковий борг, який за нею обліковується, є безнадійним та підлягає списанню у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до пунктів 101.1, 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України у разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, отже бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позов задоволено. Визнана протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо невизнання податкового боргу ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн. (код платежу 1801090) безнадійним та щодо не проведення списання цього податкового боргу. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області визнати податковий борг ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн. (код платежу 1801090) та списати цей безнадійний податковий борг. Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрати позивача, пов`язані зі сплатою нею судового збору, в розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом не враховано п. 56.11 ст. 56 ПК України, де передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Звертає увагу суду, що за вимогами ПК України та Порядку № 577 для визнання боргу безнадійним та його списання передбачено перш за все надання сертифікату, який підтверджує настання обставин непереборної сили. Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що сертифікату Торгово-промислової палати позивачем до контролюючого органу не надано, отже підстави для списання заборгованості відсутні.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач до суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 23 травня 2019 року: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , як платник податків перебуває на обліку в Мар`їнській ОДПІ (Великоновосілківське відділення) з 27 серпня 2001 року (а.с. 9-14).

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, 16 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину з прибудовою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14-15).

16 вересня 2011 року на підставі рішення Донецької міської ради № 4/74 від 25 лютого 2011 року «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки для експлуатації існуючого магазину по АДРЕСА_3 » позивачем із Донецькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки на строкове платне користування (до 25 лютого 2016 року) земельною ділянкою загальною площею 0,0811 га, у тому числі 0,0300 га - капітальна одноповерхова забудова: 0,0511 га - під проїздами та проходами, нормативна грошова оцінка становить 730 791,15 грн; орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки. Договір зареєстрований у Донецькій міській раді 16 вересня 2011 року під № 3/528 (а.с. 16-22).

Згідно акту від 15 вересня 2011 року Донецька міська рада, в особі заступника міського голови - начальника управління будівництва та перспективного розвитку міської ради Тарабановського В.І. передала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку в оренду в розмірі 811 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 для експлуатації існуючого магазину.

Передачу та прийом в оренду вказаної земельної ділянки здійснено на підставі рішення Донецької міської ради від 25 лютого 2011 року № 4/74 «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду для експлуатації існуючого магазину по АДРЕСА_3 (зв.бік а.с. 22).

Відповідно до договору оренди на ОСОБА_1 покладено обов`язок зі сплати орендної плати за землю на бюджетний рахунок місцевого бюджету у період з 16 вересня 2011 року по 25 лютого 2016 року рівними частинами щомісячно виходячи із розміру 21 923,73 грн. на рік (п. 8, 10 договору).

Матеріали справи містять інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 відповідно до якої за позивачем рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у загальному розмірі 9134,87 грн., який виник за 2014 рік (термін сплати орендної плати за землю за останній місяць 2014 року (грудень) - до 30 січня 2015 року) (а.с. 24-26, 50-55).

26 вересня 2019 року позивач звернулась до Великоновосілківської ДПІ Мар`їнського управління ГУ ДПС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу в сумі 9134,87 грн., що виник в картці особового рахунку із орендної плати з фізичних осіб у Північній ДПІ (Будьонівський р-н, м. Донецьк) Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області за земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , зазначивши, що м. Донецьк входить до переліку тимчасово окупованої території (а.с. 29).

Цієї ж дати позивач звернулась також до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу, обґрунтовуючи таку заяву приписами ст. 6 Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких суб`єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими ч. 4 ст. 4 цього Закону, а також приписами п. 38.7 ст. 38 Податкового кодексу України (а.с. 28).

08 жовтня 2019 року листом вих. № 11133/10/05-99-10-02-33 Головним управлінням ДПС у Донецькій області надана відповідь про відмову у задоволенні заяви позивача, в якій зазначено, що за обліковими даними інформаційної системи контролюючого органу станом на 3 жовтня 2019 року за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, що розташована у Будьонівському р-ні, м. Донецька, на загальну суму 9134,87 грн. Вказано, що такий борг виник у зв`язку із несплатою податкових зобов`язань, які були самостійно задекларовані та не сплачені у відповідні терміни та наведено детальний розрахунок виникнення суми боргу, а також наведено порядок списання безнадійного боргу з урахуванням вимог діючого законодавства. Зазначено, що закон № 1669 не є законом з питань оподаткування. Також зазначено, що з урахуванням положень п. 38.7 ст. 38 Податкового кодексу України оскільки м. Донецьк входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у ОСОБА_1 виникає право не нараховувати та не сплачувати плату за землю до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію та/або операцію Об`єднаних сил. Вказано, що згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містять у раніше поданій податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання такого розрахунку. Також зазначено, що механізм застосування норм п. 38.7 ст. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу відсутній (а.с. 30-31).

11 жовтня 2019 року позивач звернулась зі скаргою до ДПС України (а.с. 27).

05 листопада 2019 року листом (вих. № 8217/99-09-10-04-18) ДПС України повідомила позивача про відмову у задоволенні її скарги, та зазначила, що в межах даних правовідносин для визнання податкового боргу безнадійним та його списання з причин настання форс-мажорних обставин обов`язковою є наявність відповідного сертифікату ТППУ про настання обставин непереборної сили та їх вплив на фінансово-господарську діяльність конкретного суб`єкту господарювання, оформленого з урахуванням вимог ДПС. При цьому для використання у процедурі визнання боргу безнадійним сертифікати Торгово-промислової палати України мають відповідати конкретним вимогам, зокрема ці сертифікати обов`язково повинні містити інформацію про зафіксований та доведений причинно-наслідковий зв`язок між фактом настання форс-мажорних обставин та їх конкретною дією на фінансово-господарську діяльність саме цього платника, а також посилання на документи уповноважених органів, якими б підтверджувався такий зв`язок (а.с. 32-34).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються «Податковим кодексом України» від 2 грудня 2010 року за №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст. 36 цього Кодексу визначено, що обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 (розділ ХІІ) ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі - орендна плата).

За змістом пункту 288.7 ст. 288 розділу ХІІ ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до ст. 285 зазначеного розділу ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п.п. 286.2 та 286.3 ст. 286 розділу ХІІ, яка визначає порядок обчислення плати за землю, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, із розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Із пункту 287.3 ст. 287 розділу ХІІ ПК України слідує, що зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, ПК України визначено право платника податків (за його вибором) подавати декларацію з плати за землю у встановлений строк один раз за весь рік або щомісячно та обов`язок платника податків щомісячно сплачувати плату за землю.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач є суб`єктом господарювання, який на підставі ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» була звільнена від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (в т.ч. орендної плати) на період з 14 квітня 2014 року (у тому числі у період з 14 квітня 2014 року по 30 січня 2015 року), з огляду на що вона не сплачувала задекларовані податкові зобов`язання з вересня 2014 року по січень 2015 року, внаслідок чого у неї виник податковий борг в розмірі 9134,87 грн.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України, якою встановлені строки давності та їх застосування, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.4 ст. 102 Кодексу унормовано, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 101.2 ст. 101 вказаного Кодексу під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Відповідачем не спростовано, що контролюючим органом протягом 1095 днів заходи щодо примусового стягнення з позивача податкового боргу в сумі 9134,87 грн (останній день стягнення податкового боргу за 2014 рік - 30 січня 2018 року) не вживалися.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що за податковим боргом позивача минув строк давності, встановлений ПК України, у зв`язку з чим він набув статусу безнадійного податкового боргу.

Підпунктом 191.1.24 п. 191.1. ст. 191 Податкового кодексу України встановлено, що однією з функцій контролюючих органів є списання безнадійного податкового боргу.

Списання безнадійного податкового боргу врегульовано ст. 101 ПК України, згідно з п. 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з п.п. 101.5 ст. 101 Кодексу контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок № 577).

Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. ІІ вказаного Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 3.1 розд. ІІІ Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 розд. ІІІ Порядку визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в пп. 3 п. 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до п. 4.3 - 4.5 розд. ІV Порядку в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації(розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

За змістом Порядку № 577, списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 4.1 розд. ІV Порядку). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року в справі № 813/4430/16.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності сертифіката, який підтверджує настання непереборної сили (форс-мажорних обставин) та посилання на правову позицію визначену у постанов Верховного Суду від 14.04.2020 року у справі № 812/946/17 не приймаються судом до уваги, оскільки у цій справі питання списання безнадійного податкового боргу стосується податкового боргу платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі № 200/14021/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко