Справа № 675/1160/20
Суддя: Трасковський С. Л.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1160/20
Провадження № 2-а/675/63/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Трасковського С.Л., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №567870 від 05.06.2020 року.

В своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваною постановою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач не погоджується із винесеною постановою та просить її скасувати, вказуючи на відсутність з його боку порушень Правил дорожнього руху, а також на недотримання поліцейським порядку розгляду справи, зокрема, про відсутність будь-якої підготовки до розгляду справи, не оголошення посадової особи, яка розглядає справу, без дослідження доказів, вирішення клопотань, заслуховування осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, позивач у поданому позові вказує на відсутність в оскаржуваній постанові посилань на належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП. Не вказано в ній також чи проходили вимірювальні прилади, якими користувався відповідач, державну сертифікацію.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги наявність у нього відповідного дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 07.05.2020 року №2020-61 НГ.

Управлінням патрульної поліції у Миколаївській області подано до суду відзив, яким воно просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що поліцейський при винесенні постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Позивач в порушення вимог Правил дорожнього руху, Закону України «Про дорожній рух» та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, перевозив вантаж, габарити якого перевищували встановлені норми, відхилившись від встановленого маршруту. Таким чином, як зазначено у відзиві, оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року поновлено позивачу строк для звернення до суду із позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В судове засідання 08.09.2020 року сторони, повідомлені належним чином про дату, час, місце судового розгляду, не прибули.

В поданому позові ОСОБА_1 заявив клопотання про слухання справи за його відсутності.

У відзиві представник відповідача просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на повідомлення всіх учасників справи належним чином про дату, час, місце судового розгляду та їх не прибуття в судове засідання, на відсутність перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши поданий позов та додані до нього докази, відзив Управління патрульної поліції у Миколаївській області та додані до нього докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №567870 від 05.06.2020 року цього ж дня о 08 годині 25 хвилин, на автомобільній дорозі Н-12 Миколаїв-Благовіщенське, м.Нова Одеса, 190 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом TAD, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, а саме комбайн зернозбиральний CLAAS та відхилився від маршруту (Дозвіл №2020-61 НГ), чим порушив п.22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП.

В своєму позові ОСОБА_1 вказує на порушення поліцейським порядку розгляду справи.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.222 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, частиною 1 статтею 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, на яке посилається позивач, прийнято до внесення змін у статтю 258 КУпАП, а тому не може застосовуватися у цих правовідносинах.

Вказане твердження суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 19.04.2019 року у справі №534/257/17, від 16.08.2019 року у справі №524/3206/16-а.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем дотримано встановленого порядку при винесені оскаржуваної постанови.

Водночас, позивач, стверджуючи, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було дотримано встановленого порядку, не вказує в позові, які саме дії не вчинено особою, що розглядала справу про адміністративне правопорушення, які клопотання позивача залишились без розгляду, які докази були заявлені до дослідження та залишились поза увагою поліцейського. При цьому судом береться до уваги, що ОСОБА_1 при зверненні до суду із даним позовом, не подано жодного доказу, який існував на час винесення оскаржуваної постанови та про дослідження якого він просив поліцейського при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не заявлено до суду клопотання про допит свідків та витребування доказів, про що клопотав би перед поліцейським.

При цьому, з досліджених судом відеозаписів, доданих до відзиву, встановлено, що на них зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого ОСОБА_1 з будь-якими клопотаннями до працівників поліції не звертався. Водночас, поліцейськими роз`яснено позивачу його права, передбачені ст.268 КУпАП, суть правопорушення.

Таким чином, зазначені доводи позивача не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

В той же час, заслуговує на увагу твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення , відсутність доказів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Санкція частини 1 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами

За змістом ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, згідно з пунктом 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

У пункті 22.5 ПДР закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення повинен відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за потрібне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

За приписами ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Із наявної в матеріалах справи копії дозволу №2020-61 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого відділом безпеки дорожнього руху Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на термін дії з 09.05.2020 по 07.06.2020 вбачається, що згідно визначеного у вказаному дозволі маршруту, в тому числі з правом виїзду на Н24 Н24 виїзд на Т15-10 Нова Одеса виїзд на НОМЕР_3 , дозволено рух транспортного засобу MAN, НОМЕР_1 , з причепом TAD, НОМЕР_2 , вантаж: техніка, з наступними параметрами транспортних засобів: довжина - 24 м., ширина - 3,49 м., висота - 4,49 м., загальна вага автопоїзду з вантажем - 52 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,50 м.

Таким чином, перевезення або транспортним засобом, незазначеним у дозволі, або великогабаритного вантажу (техніки), габаритні (вагові) параметри якого перевищують параметри, встановлені в дозволі, або поза межами встановленого маршруту може вважатися, за наявності відповідних доказів, порушенням позивачем п.22.5 ПДР, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

ОСОБА_1 оскаржуваною постановою поставлено у вину відхилення від встановленого в дозволі №2020-61 НГ маршруту, тобто порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Водночас, вказаний дозвіл надавав право позивачу здійснювати 05.06.2020 року перевезення великогабаритного вантажу, в тому числі із рухом по дорозі Н24 Миколаїв Благовіщенське та в м.Нова Одеса, де і складено оскаржувану постанову.

При цьому, відповідачем жодного доказу, який би свідчив про відхилення позивачем, при керуванні транспортним засобом, від встановленого в дозволі маршруту суду не надано.

Крім того, досліджені відеозаписи ніяким чином не підтверджують вину позивача у порушені вимог п.22.5 ПДР. Так, із змісту розмови між ОСОБА_1 та працівником поліції можна зробити висновок, що жодних замірів (габаритно-ваговий контроль) у встановленому законодавством порядку транспортного засобу позивача не проводилось. Працівник поліції лише висловив припущення про перевищення габаритів вантажу, що перевозився. Водночас в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази проведення відповідного габаритно-вагового контролю з фіксацією перевищення встановлених п.22.5 ПДР габаритів транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріали справи не містять доказів порушення позивачем вимог п.22.5 Правил дорожнього руху, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які є належними, допустимими та достовірними, на підтвердження законності та обґрунтованості свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

В порядку ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управляння патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 420 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 9, 19, 72-77, 90, 94, 241-246, 255, 271-272, 268-270, 286, 292-293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №567870 від 05.06.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КУпАП до відповідальності у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_4 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч.4 ст.286 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.09.2020 року.

Суддя: С.Л.Трасковський