Справа № 420/4267/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4267/20

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В. Дата і місце ухвалення: 17.07.2020р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

при секретарі - Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2020 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.04.2020р. №5, №5, №5 та №5.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2020р. позовну вимогу СТОВ «Південьагропереробка» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 08.04.2020р. про сплату грошових зобов`язань за платежем пеня за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 210984,50 грн. - виділено у самостійне провадження.

В обґрунтування позову у відповідній частині позивач зазначив, що при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки СТОВ «Південьагропереробка» з питань дотримання валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по контракту №08/10/18 від 08.10.2018р., Головне управління ДПС в Одеській області дійшло помилкового висновку про порушення позивачем пункту 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». Податковим органом не враховано укладення за зовнішньоекономічним контрактом №08/10/18 від 08.10.2018р. контракту про переведення боргу та угоди про взаємозалік зустрічних однорідних вимог. Чинним законодавством України не передбачено обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньоекономічними операціями (припинення зобов`язання за зовнішньоекономічними договорами) як залік зустрічних однорідних вимог. Крім того, положення нормативних актів НБУ не регулюють підприємницьку діяльність суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм законів України, якими передбачено вільний вибір сторонами контракту форми розрахунків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №5 від 08.04.2020р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь СТОВ «Південьагропереробка» понесені судові витрати у розмірі 3164,77 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 17.07.2020р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову СТОВ «Південьагропереробка».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що СТОВ «Південьагропереробка» в бухгалтерському обліку оплату в сумі 17 664 євро, яка надійшла від компанії LUNA BEANS RO SRL, Румунія, по контракту 27/09/18 від 27.09.2018р., зараховано в рахунок оплати за товар, експортований на користь компанії «S.C. VANAGLORIA S.RX», Румунія, по контракту №08/10/18 від 08.10.2018р. Однак, при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що у зв`язку із запровадженням вимоги щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів в іноземній валюті 1-ї категорії на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням однорідних вимог. Таким чином, проведення заліку зустрічних однорідних вимог за зовнішньоекономічними контрактами є не є можливим, оскільки це суперечить вимогам законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 08.10.2018р. між СТОВ «Південьагропереробка» (Продавець) та компанією «S.C. VANAGLORIA S.RX.», Румунія, (Покупець) укладено контракт №08/10/18, за умовами якого Продавець поставляє, а Покупець приймає і оплачує сільгосппродукцію. Перелік, вартість і термін поставки товару вказані в інвойсі до контракту, який є його невід`ємною частиною.

За умовами п.3 Контракту №08/10/18 оплата за товар буде проводитися прямим банківським переказом на рахунок Продавця, вказаний у контракті, на умовах 50% оплати вартості товару вказаної в інвойсі після відвантаження товару, а інші 50% з відстрочкою платежу на 60 днів з моменту отримання товару. Валюта контракту - Євро. Всі банківські збори та комісій в банку Покупця - за рахунок Покупця; всі банківські збори та комісії банку Продавця - за рахунок Продавця. Комісія банку кореспондента на умовах «SHA».

СТОВ «Південьагропереробка», на виконання умов вказаного контракту, експортовано на користь компанії «S.C. VANAGLORIA S.RX.», Румунія, товар (цибуля) на загальну суму 17664,00 євро (569917,30 грн.).

Відповідно до митної декларації №UA500020/2018/010968 від 08.10.2018р. на суму 5888,00 євро; граничний строк надходження валютної виручки 07.10.2019р.

Відповідно до митної декларації №UA500020/2018/011034 від 09.10.2018р. на суму 5888,00 євро; граничний строк надходження валютної виручки 08.10.2019р.

Відповідно до митної декларації №UA500020/2018/030768 від 09.10.2018р. на суму 5888,00 євро; граничний строк надходження валютної виручки 08.10.2019р.

З матеріалів справи, також, вбачається, що 10.10.2018р. між СТОВ «Південьагропереробка», компанією «S.C. VANAGLORIA S.R.L.» (Румунія) та компанією LUNA BEANS RO SRL (Румунія) укладено Додатковий Контракт про передачу боргу за контрактом №08/10/18 від 08.10.2018р. Вказаним додатковим Контрактом регулювалися відносини, пов`язані із заміною сторони первісного боржника («S.C. VANAGLORIA S.RX.») у зобов`язанні, що виникають з договору №08/10/18 від 08.10.2018р., укладеному між первісним боржником і кредитором (СТОВ «Південьагропереробка»).

Зокрема, за умовами Додаткового контракту від 10.10.2018р. Первісний боржник («S.C. VANAGLORIA S.RX.») переводить на нового боржника (LUNA BEANS RO SRL) борг (грошове зобов`язання) у розмірі 17664,00 євро, який виник на підставі контракту №08/10/18 від 08.10.2018р., а новий боржник (LUNA BEANS RO SRL) погоджується виконати вказане зобов`язання до 30 жовтня 2018 року. Оплата комісії банків-кореспондентів здійснюється на умовах «SHA».

Того ж дня, між СТОВ «Південьагропереробка» та компанією LUNA BEANS RO SRL, укладено Угоду №1 від 10 жовтня 2018 про взаємозалік зустрічних однорідних вимог, згідно якої:

- СТОВ «Південьагропереробка» і Компанія LUNA BEANS RO SRL мають один до одного зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, прийшли до згоди, на підставі п.п. 1, 2 ст. 601 Цивільного кодексу України, про взаємозалік наступних зустрічних однорідних вимог, що випливають з таких джерел договорів: СТОВ «Південьагропереробка» є кредитором, а Компанія LUNA BEANS RO SRL є боржником при виконанні загального грошового зобов`язання: Додаткового контракту про переведення боргу №1 від 10.10.2018р. до Контракту №08/10/18 від 08.10.2018р., за яким борг Компанії LUNA BEANS RO SRL перед СТОВ «Південьагропереробка» становить 17664,00 євро;

- Компанія LUNA BEANS RO SRL є кредитором, а СТОВ «Південьагропереробка» є боржником при виконанні грошових зобов`язань за контрактом №7/09/18 від 27.09.2018р., за яким борг СТОВ «Південьагропереробка» перед LUNA BEANS RO SRL становить 17664,00 євро.

Грошові зобов`язання за договорами по угоді про взаємозалік зустрічних однорідних вимог №1 від 10.10.2018р. між СТОВ «Південьагропереробка» перед LUNA BEANS RO SRL станом на 10.10.2018р. становлять 00 євро 00 євроцентів і LUNA BEANS RO SRL перед СТОВ «Південьагропереробка» станом на 10.10.2018р. становлять 00 євро 00 євроцентів.

Державною податковою службою України 21.12.2019р., для організації і проведення контрольно-перевірочної роботи у відповідності до статей 77 і 78 Податкового кодексу України, направлено до Головного управління ДПС в Одеській області витяг з інформації, отриманої від Національного банку України про виявлені після 07.02.2019р. факти ненадходження в установлені Національним банком граничних строків розрахунків або строків, визначених у висновках, грошових коштів чи товарів, станом на 01.11.2019р.

У зв`язку з цим, 24.12.2019р. Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до СТОВ «Південьагропереробка» із запитом №6763/10/15-32-05-05-03 про отримання пояснень та їх документальних підтверджень щодо взаємовідносин за контрактом №08/10/18 від 08.10.2018р. (дата здійснення операції - 08.10.2018р., 09.10.2018р.).

У відповідь на вказаний запит податкового органу позивачем було надіслано документи на підтвердження відсутності порушень валютного законодавства під час виконання контакту №08/10/18 від 08.10.2018р.

Керуючись пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу №771 від 25 лютого 2020 року, у період з 25.02.2020р. по 02.03.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку СТОВ «Південьагропереробка» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по контракту №08/10/18 від 08.10.2018р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №195/15-32-05-05/31822249 від 10 березня 2020 року, у висновках якого зафіксовано порушення СТОВ «Південьагропереробка» п.2 ст.13 Закону України №2473-VIІ від 21.06.2018р. «Про валюту і валютні операції» з урахуванням п.21 Розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ №5 від 02 січня 2019 року (із змінами і доповненнями), при здійснені розрахунків в частині не дотримання законодавчо встановлених строків розрахунків у сумі 17 664,00 євро по «S.C. VANAGLORIA S.RX.», Румунія по контракту №08/10/18 від 08.10.2018р.; встановлена прострочена дебіторська заборгованість по розрахунках з компанією ««S.C. VANAGLORIA S.RX.», Румунія по контракту №08/10/18 від 08.10.2018р. на суму 17 664,00 євро.

08.04.2020р., на підставі акту перевірки №195/15-32-05-05/31822249 від 10.03.2020р., Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» №5, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 210 984,50 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення СТОВ «Південьагропереробка» оскаржило його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов товариства, виходив з того, що виконання СТОВ «Південьагропереробка» зобов`язань перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних грошових вимог не суперечить чинному законодавству та є підставою для зняття банком із контролю експортно-імпортної операції, вчинюваної ним відповідно до Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за № 338/3631. А відтак, за висновками суду першої інстанції, Головним управлінням ДПС в Одеській області протиправно нараховано СТОВ «Південьагропереробка» пеню за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у зв`язку з зарахування зустрічних грошових вимог.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Цивільний кодекс України у статті 3 констатує свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а Господарський кодекс України визначає її одним із загальних принципів господарювання.

Загальні принципи підприємницької діяльності, сформульовані у статті 44 ГК України, відповідно до якої підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Наведений вище принцип вільного вибору і самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, перш за все, встановлює можливість для суб`єктів підприємницької діяльності України підтримувати відносини з іноземними суб`єктами господарської діяльності з урахуванням положень Конституції та законів України, а також міжнародних норм і правил. Закріплення принципу використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд надає право підприємцям самостійно вирішувати питання про долю належної їм частки валютної виручки, тобто прибутку, отриманого від здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності. Проте, цей принцип також діє з певними обмеженнями, які, зокрема, встановлені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994р.

Варто зазначити, що з введенням у дію з 07.02.2019р. Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018р., який набрав чинності 07.07.2018р., Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Інструкція про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена Постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999р., Постанова Правління НБУ №410 від 13.12.2016р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993р. - втратили чинність.

Однак, положеннями ч.8 ст.16 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про валюту та валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018р., передбачено, що уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення у дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу президента України №734/99 від 27 червня 1999 року «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідальність за порушення наведеної вище вимоги Закону №185/94-ВР передбачена статтею 4 вказаного Закону, яка встановлює, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, Закон №185/94-ВР встановлює відповідальність за порушення строків розрахунку в іноземній валюті (надходження виручки) за наслідками виконання зовнішньоекономічних контрактів, і єдиною підставою до звільнення від такої відповідальності визнає наявність висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас, надходження валютної виручки на рахунок можливе лише за дійсним зобов`язанням і не очікується за припиненим.

За своїм обсягом поняття «виконання» є дещо вужчим, ніж поняття «припинення», оскільки останнє охоплює всі випадки ліквідації зобов`язально-правового зв`язку, незалежно від виконання раніше досягнутих домовленостей.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, одним із способів припинення зобов`язань у цивільному праві є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, залік (або зарахування) зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із законних засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань. Водночас, для проведення зарахування необхідна сукупність певних умов, а саме: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають зі взаємних зобов`язань між двома особами) та однорідними (як правило, йдеться про взаємні вимоги грошових сум в одній і тій самій валюті); має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами.

Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте, воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно, зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що випадки, у яких суб`єктам господарювання забороняється припиняти зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, мають бути визначені виключно в законах України. Однак, жодних обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньоекономічними операціями законами України не передбачено.

Згідно з пунктом 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за №338/3631 (далі - Інструкція №136) експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено зарахування зустрічних однорідних вимог як вид припинення зобов`язання за зовнішньоекономічними договорами.

Більше того, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента.

При цьому, виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних грошових вимог за наявності належним чином оформлених документів є підставою для зняття банком із контролю експортно-імпортної операції, вчинюваної ним відповідно до Інструкції №136.

Як вже зазначалося колегією суддів, 10 жовтня 2018 року між СТОВ «Південьагропереробка» та компанією LUNA BEANS RO SRL, укладено Угоду №1 від 10 жовтня 2018 про взаємозалік зустрічних однорідних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що між двома суб`єктами господарювання виникли зустрічні вимоги, які є грошовими, тобто однорідними, між сторонами відсутній спір щодо характеру зобов`язань, їх змісту, умов виконання, а умови проведення розрахунків за експортним та імпортним контрактами відповідають критеріям, зазначеним, зокрема, у п.1.11 Інструкції №136, дотримання яких є передумовою для визнання зарахування зустрічних однорідних вимог та зняття цих розрахунків банком з валютного контролю.

Таким чином, сторони зовнішньоекономічних операцій, здійснюючи експортно-імпортні операції, обґрунтовано виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків як зарахування (залік) зустрічних однорідних (грошових) вимог, а також обґрунтовано виходили з того, що таке право не може бути скасоване підзаконними актами.

Щодо посилань апелянта на п.4 Постанови НБУ від 13.12.2016р. №410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», то колегія суддів зазначає, що обмеження щодо зняття експортних операцій з валютного контролю, запроваджені вказаним пунктом Постанови НБУ, адресовані виключно уповноваженим банкам. Обов`язок продажу валютної виручки у певному розмірі сам по собі не є обмеженням для сторін у здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.

Крім того, положення актів НБУ не регулюють підприємницької діяльності суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм Законів України, положення яких судом наведено вище, та якими передбачено вільний вибір сторонами контракту форми розрахунків.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2020р. по справі №1340/3649/18 відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.01.2019р. по справі №819/2014/17, що припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог впродовж строку дії Постанов Правління НБУ, зокрема, від 14 вересня 2016 року №386 та від13 грудня 2016 року №410, не вважається підставою для зняття експортної операції з контролю, з визнанням правомірним наслідком такого контролю застосування санкцій, передбачених Законом №185/94-ВР. Судом сформовано нову правову позицію, відповідно до якої резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону №185/94-ВР. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним та скасував прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення №5 від 08.04.2020р.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління ДПС в Одеській області та скасування рішення суду першої інстанції від 17 липня 2020 року не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа належить до категорії справ незначної складності та розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 вересня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук