Справа № 480/3592/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. Справа №480/3592/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - ГелетаС.М. розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області) та просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати заборгованості зі сплати пенсії за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 у розмірі 17009,90 грн.; зобов`язати відповідача виплатити заборгованість зі сплати пенсії за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 у розмірі 17009,90 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду щодо невиплати пенсії у розмірі 72000,00 грн., встановити судовий контроль за рішенням суду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням суду від 06.05.2019 по справі №480/1169/19 було задоволено його позовні вимоги. Рішення суду від 06.05.2019 було виконано відповідачем, призначена пенсія з 29.01.2019, самостійно без рішення суду відповідачем нарахована пенсія за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90, але не виплачена позивачу. При зверненні до відповідача із питання виплати коштів , йому було надано інформацію, що виплата буде здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з питань пенсійних виплат за рішенням суду" (далі - Постанова №649). Такі підстави позивач вважає необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову та зазначив, що позивач оспорює невиконання рішення суду по іншій справі. Крім того, зазначає, що на даний час позивачу пенсія з 16.07.2019 виплачується, а за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 буде виплачена лише в Порядку №649, за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів пенсійного органу, видатки у відповідача відсутні для виплати таких спірних коштів.

Позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем безпідставно кошти не перераховує.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. При вирішенні справи по суті, суд враховував граничні строки реалізації сторонами справи процесуальних прав під час дії карантину, встановлені Кабінетом Міністрів України, зокрема щодо строків надання сторонами по справі заяв по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії, яка йому призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.01.2019 на підставі рішення суду від 06.05.2019 по справі №480/1169/19 було задоволено його позовні вимоги, а саме визнано протиправними дії Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 27.03.2015 по 05.08.2015 із розрахунку один місяць служби за три місяці служби, зобов`язано Роменське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 27.03.2015 по 05.08.2015 із розрахунку один місяць служби за три місяці служби, визнано протиправним та скасовано рішення Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 10.01.2019 № 3 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язано Роменське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.01.2019 № 3 з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Після виконання рішення суду, а саме повторного розгляду заяви та призначення пенсії позивача, відповідачем було самостійно нараховано позивачу пенсію за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн., але не перераховано кошти позивачу, що не заперечується сторонами по справі.

Як зазначає відповідач, доплату за період з 17.07.2019 нараховано на поточний рахунок в установі банку у жовтні 2019 разом із пенсією за жовтень.

Як вбачається із відзиву на позов відповідач обґрунтовує правомірність невиплати коштів позивачу наявністю Постанови №649 та відсутністю коштів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивач звертається в порядку виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2, 4, 7 статті 13 цього Закону передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2019, по справі №480/1169/19 предметом розгляду було дослідження судом правомірності прийнятого рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, і судом взагалі не розглядалося питання нарахування та виплати позивачу суми пенсій, яку позивачу було нараховано, в межах справи №480/1169/19 не було зобов`язано відповідача здійснити нарахування чи виплату пенсії за будь-які періоди, оскільки пенсія взагалі не була нарахована.

Таким чином, позивач має право на подання окремого позову в межах тих вимог, які заявлені при розгляді даної справи, правомірність невиплати коштів позивачу не було предметом розгляду справи №480/1169/19.

Зважаючи на те, що на даний час виплату нарахованої, але невиплаченої пенсії за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн., відповідачем не здійснено, що не заперечується відповідачем, право позивача на отримання такої пенсії є порушеним, а вимоги визнаються правомірними.

Згідно ч.2 ст. 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058- IV (далі - Закон №1058- IV) кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Статтею 73 Закону №1058- IV передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст.58 Закону № 1058-IV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити виплату нарахованої відповідачем пенсії за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн.

Крім того, доводи відповідача про те, що нарахована сума пенсії на виконання рішення суду за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 підлягає виплаті у порядку, визначеному відповідно до Постанови №649, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказаний Порядок регулює процедуру виконання рішення і не впливає на право позивача на звернення до суду за захистом своїх прав на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії, у той час як такі вимоги в межах справи № 480/1169/19 не заявлялись та судом не розглядались, а посилання на існування Порядку №649 не спростовує право позивача на отримання таких коштів.

Факт нарахування, але невиплати коштів позивачу в сумі 17009,90 грн. відповідачем визнається, що підтверджується відповіддю від 23.04.2020, яку надав відповідач позивачу на його звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог ч.2 ст.5, ч.2 ст.9 КАС України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховану пенсію за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У ст. 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У позовній заяві позивач вказував на те, що моральні страждання йому завдані бездіяльністю позивача і часом, витраченим на відновлення своїх прав у судовому порядку, розчаруванням в діяльності державного органу.

У цій справі позивач не вказав на характер страждань, викликаних діями відповідача, позивачем не вказано про будь-які приниження з боку органу державної влади або його посадових осіб та негативні наслідки, яких зазнав позивач.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Суд також відмовляє в задоволенні вимог в частині зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто вказаною нормою встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі. Доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 нараховану пенсію за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) нараховану пенсію за період з 29.01.2019 по 16.07.2019 в сумі 17009,90 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2020

Суддя С.М. Гелета