Справа № 263/7762/20
Суддя: Киян Д. В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 263/7762/20
№ 2-а/263/215/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Рябова С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ханакової Людмили Станіславівни про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до командира взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ханакової Людмили Станіславівни про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21.06.2020 р. відносно нього було винесено постанову за ч.ч. 1, 3ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що він 21.06.2020 р. о 18-30 год. в м. Маріуполі Приморський район по вул. Велика Морська, буд. 115, керуючи транспортним засобом KIA Carens, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив розділ 33 додаток 1 ПДР України та ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.п. 15.9 «и» ПДР України, чим створив суттєву перешкоду дорожньому руху. Однак з постановою не згоден, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, транспортним засобом не керував. Вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягати його до відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи у їх сукупності. За таких обставин постанову вважає незаконною, просить постанову від 19.10.2019 р. серії ЕАК 3 1643710 скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що поліцейським було виявлено транспортний засіб який був припаркований з порушенням правил дорожнього руху України та суттєво перешкоджав дорожньому руху, За вказаним фактом від громадян були відібрані відповідні пояснення. Під час опитування громадян до транспортного засобу підійшла громадянка, яка пояснила, що транспортний засіб залишив її чоловік та через декілька хвилин він прибуде на місце. Факт вчинення правопорушення зафіксований командиром взводу № 1 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 за допомогою технічного приладу, закріпленого на елементах однострою поліцейського. Вважає постанову правомірною, оскільки поліцейським були враховані факти на обставини, передбачені законом, та дотримано порядок розгляду справи. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 21.06.2020 р. відносно ОСОБА_1 відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №695704 та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 21.06.2020 р. о 18-30 год. в м. Маріуполі Приморський район по вул. Велика Морська, буд. 115 керуючи транспортним засобом KIA Carens, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив розділ 33 додаток 1 ПДР України та ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.п. 15.9 «и» ПДР України, чим створив суттєву перешкоду дорожньому руху.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

З наданого відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції не вбачається факт фіксації інспектором, керування ОСОБА_1 транспортним засобом та здійсненням ним зупинки у забороненому місці.

Посилання відповідача на пояснення громадянки, що відображені на відеозаписі на підтвердження факту керування транспортним засобом, саме ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги, оскільки особа вказаної громадянки не встановлена, крім того її пояснення не містять конкретного посилання на особу, яка здійснювала керування транспортним засобом, а саме: анкетні данні, також не підтверджено належними доказами родинних відносин між нею та ОСОБА_3 .

Інших доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Відтак, відповідачем жодним доказом не було доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що унеможливлює встановлення судом складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладені обставини та порушення, допущені під час винесення постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та незаконність винесеної відносно ОСОБА_1 постанови і накладення на нього адміністративного стягнення. За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вимоги позивача про визнання протиправним дій командиру взводу щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не віднесено до компетенції місцевих судів, тому відсутні підстав для задоволення позову у цій частині.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі ПДР України, керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, ч.1 ст.122 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ханакової Людмили Станіславівни про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 21.06.2020 року серії ДП18 №695704 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

командир взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ханакова Людмила Станіславівна, юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 16.

Суддя Д.В. Киян