Справа № 200/2505/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року справа № 200/2505/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Ястребової Л.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., позивача особисто, представника відповідача Печерського А.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року (у повному обсязі складено 30 квітня 2020 року у м. Сло`вянськ) у справі № 200/2505/20-а (головуючий І інстанції суддя Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

4 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, в якій просила визнати бездіяльність голови Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області щодо здійснення нарахування та виплати їй вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування, як звільненої з посади секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненнями виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с. 2-4).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 200/2505/20-а позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання нею повноважень секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області.

Зобов`язано Криворізьку сільську раду Добропільського району Донецької області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання нею повноважень секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с. 49-51).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 58-62).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, можуть застосовуватись загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.

Стаття 41 КЗпП України передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, при цьому жодних застережень стосовно розповсюдження вимог вказаної статті на посадових осіб місцевого самоврядування ані вказана норма ані інші правові норми, що регулюють питання проходження служби в органах місцевого самоврядування, не містять, що виключає можливість застосування положень ст. 41 КЗпП України до спірних правовідносин.

Підстави і порядок звільнення секретаря сільської ради голови районної, обласної, районної у місті (у разі створення) ради, дострокове припинення їх повноважень визначені ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Апелянт вважає, що ст. 41 КЗпП України не є загальною нормою, а містить спеціальні (додаткові) підстави розірвання трудового договору з окремими категоріями працівників за певних умов. Посилається на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 0440/5017/18.

Стаття 44 КЗпП України, як норма права, імперативно передбачає, що підставою для виплати вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, є припинення трудового договору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Разом з тим, трудовий договір з позивачем було припинено на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Крім того, апелянт зазначає, що в постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 186/294/16-а не тотожні обставини справи з даною справою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району від 20 жовтня 2017 року № VII/21-5 ОСОБА_1 обрано секретарем Криворізької сільської ради та присвоєно їй 11 ранг 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування з внесенням відповідного запису до трудової книжки. Того ж дня рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району № VII/21-6 позивача призначено секретарем виконавчого комітету Криворізької сільської ради (а.с. 8-9).

Рішенням Криворізької сільської ради Добропільського району від 03 січня 2020 року № VII/1-1 «Про початок повноважень депутатів Криворізької сільської ради» вирішено прийняти до відома факт початку повноважень депутатів Криворізької сільської ради VII скликання по округах.

За змістом рішення Криворізької сільської ради Добропільського району від 03 січня 2020 року № VII/1-2 «Про початок повноважень Криворізького сільського голови» взято до відома інформацію голови Криворізької сільської виборчої комісії ОСОБА_2 , про результати виборів Криворізького сільського голови та обрання на посаду Криворізького сільського голови ОСОБА_3 ; заслухано складення Присяги посадовою особою місцевого самоврядування Криворізьким сільським головою ОСОБА_3 та вирішено вважати його таким, що вступив на посаду; присвоєно Криворізькому сільському голові ОСОБА_3 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування четвертої категорії посад (а.с. 10).

03 січня 2020 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про те, що її повноваження як секретаря Криворізької сільської ради Добропільського району завершились відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (підстава - розпорядження № 70о/с від 28 грудня 2019 року; рішення сесії від 03 січня 2020 року № VII/1) (а.с. 18).

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Криворізької сільської ради ОСОБА_3 із заявою про виплату їй вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку, яка того ж дня зареєстрована за вх. № 25 (а.с. 11).

Листом від 23 січня 2020 року № 01-21/34 за підписом сільського голови ОСОБА_3 Криворізька сільська рада Добропільського району на звернення позивача щодо здійснення виплати вихідної допомоги при звільнені в розмірі шестимісячної заробітної плати повідомила, що, оскільки ОСОБА_1 до обрання на виборну посаду у раді не перебувала в трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, вона не має права на виплату середньої заробітної плати впродовж шести місяців (а.с. 12).

З довідки відповідача № 56 від 16 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховано таку розрахункову виплату у зв`язку із припиненням повноважень: за невикористану відпустку - 24036,40 грн.; заробітну плату за січень місяць (2 дні) - 619,05 грн. (а.с. 15).

Вважаючи наявними підстави для отримання вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2006 року № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено: посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

За унормуванням частин 1, 2, 4 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон № 280/97-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. Секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради.

Частиною 1 статті 3 Закону № 2493-ІІІ передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (частина 3 статті 7 Закону № 2493-ІІІ).

Правилами статті 20 Закону № 2493-ІІІ окреслено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" цим та іншими законами України.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 5 лютого 2015 року № 157-VIII (далі - Закон № 157-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу.

Після завершення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради у територіальній громаді, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою персонального складу її виконавчого комітету.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 до звільнення була посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні статтею 2, 3 Закону № 2493-ІІІ, повноваження якої припинені у зв`язку з набуттям повноважень сільською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

При цьому посада, на якій перебував позивач, передбачає обмеження щодо сумісництва і перебування на ній обмежено строком, не лише тим, на який обирається посадова особа та/або орган місцевого самоврядування, але й настанням інших обставин, з якими закон пов`язує припинення повноважень органу місцевого самоврядування та/або посадової особи місцевого самоврядування. Відтак, проходження служби в органах місцевого самоврядування має свої особливості, а засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є предметом спеціального законодавчого регулювання.

Отже, до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.

А питання виплати вихідної допомоги щодо посадових осіб органів місцевого самоврядування не визначено ні Законом № 280, ні Законом № 157, ні законом 2493.

Стаття 41 КЗпП України визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов

Пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України (у редакції, чинній на час припинення повноважень позивача), обумовлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

За статтею 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Отже, враховуючи викладене, припинення повноважень посадової особи місцевого самоврядування є підставою для виплати такій особі вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України, відтак з урахування відсутності у відповідача правових підстав щодо невиплати позивачу вихідної допомоги, бездіяльність відповідача щодо її невиплати є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року у справі № 186/294/16-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що обставини у постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 186/294/16-а (на яку в своєму рішенні послався суд першої інстанції) та у даній справі не є тотожними, оскільки предметом спору у обох справах є відмова у виплаті вихідної допомоги на підставі статті 44 КЗпП, так як позивача звільнено з підстав, встановлених Законом № 280/97-ВР.

Проходження служби в органах місцевого самоврядування має свої особливості, а засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є предметом спеціального законодавчого регулювання. Разом з тим, це не заперечує того, що до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.

Звільнення посадової особи місцевого самоврядування із займаної посади передбачає дотримання й інших гарантій, передбачених трудовим законодавством, у тій частині, яка не суперечить положенням спеціального законодавства або ним не врегульована.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). І відповідачем не доведено, що, відмовляючи позивачу у виплаті їй вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат, у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування, він діяв правомірно.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 200/2505/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 вересня 2020 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова