Справа № 380/6283/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6283/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша Володимира Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними і скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Залізничний ВДВС м. Львова, відповідач) у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2020 у виконавчому провадженні № 62669350. що винесена Старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишиним Р.М.;
Провадження у справі відкрито ухвалою від 20.08.2020.
Протиправність оскаржуваних постанов позивач обґрунтовує пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа Постанови Львівської митниці ДФС до виконання.
Відповідач у встановлений строк відзиву на позов суду не надав.
Сторони у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення. Будь яких клопотань по суті спору до суду на момент розгляду справи не надходило.
Вирішуючи питання про продовження розгляду справи за вказаних обставин суд керувався тим, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У зв`язку з цим суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст.287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази суд встановив наступне.
Вважаючи означені постанови протиправними та незаконними, а виконавчий документ таким що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд керувався наступним.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України Про виконавче провадження.
Відповідності до ч. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 18, ст. 26 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із частиною другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Зазначене вище кореспондується з нормами ст. 303 КУпАП, згідно з якими не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Суд бере до уваги, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Однак, зазначає, що з моменту завершення виконавчого провадження - 27.12.2018, тримісячний строк на пред`явлення постанови до виконання сплив. При цьому доказів поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що державний виконавець у зв`язку з пропуском тримісячного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання у відповідності до приписів ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» мав повернути його стягувачу.
При цьому відповідно до ч. 2 ст. 374 КАС України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Вказана норма в сукупності з приписами Закону України «Про виконавче провадження», дає підстави для висновку про те, що пропуск строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути причиною визнання його таким що виконанню не підлягає.
Щодо вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору суд зазначає наступне.
Згідно ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
З огляду на те, що суд прийшов до висновку про протиправність винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору, як похідна підлягає скасуванню.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позивачем на час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.
З огляду на наведене позов слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2, 72, 77, 139, 243-246, 255, 271, 272, 287, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2020 у виконавчому провадженні № 62669350. що винесена Старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишиним Р.М.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.09.2020.

Суддя В.М. Сакалош