Справа № 140/134/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 вересня 2020 року ЛьвівСправа № 140/134/20 пров. № А/857/4904/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коваля Р.Й.,
суддів Гуляка В.В.,
з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву адвоката Парфелюка Геннадія Івановича, який діє на підставі ордера від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер», про відшкодування судових витрат в справі за апеляційною скаргою Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року (прийняте у м. Луцьку суддею Сорокою Ю.Ю. у письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/134/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів,
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДМС на користь ТОВ «Полімер» судовий збір в розмірі 2102,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5709,25 грн та витрати, пов`язані із залученням перекладача в розмірі 170,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року в адміністративній справі № 140/134/20 - без змін.

19 серпня 2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від адвоката Парфелюка Г.І., який діє на підставі ордера від імені та в інтересах ТОВ «Полімер», про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду апеляційної скарги, в якій просив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6439,30 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке.

Згідно із пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення розподілу витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено в судовому засіданні перед судовими дебатами та подано заяву до суду в цей же день.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Парфелюком Г.І. був укладений договір про надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції представник позивача надав такі докази: копії наказу № 15 про службове відрядження від 14.08.2020, деталізації рахунку на оплату послуг правничої допомоги, деталізації рахунку на відшкодування витрат виконавця, платіжного доручення № 859 від 17.08.2020, рахунку та квитанції на його оплату за проживання адвоката Парфелюком Г.І. в готелі «Львів».

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що про дату, час та місце розгляду заяви про розподіл витрат на правничу допомогу Волинська митниця Держмитслужби була належним чином повідомлена.

Проте, відповідач клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавав.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

З наданого позивачем розрахунку судових витрат видно, що ряд витрат, як-то: відрядження (добові) адвоката в м. Львів для участі в судовому засіданні; проживання у м. Львові, проїзд з Луцька в Львів і назад визначаються адвокатом як його витрати для виконання ним умов договору.

Колегія суддів зазначає, що ці витрати на загальну суму 2286,30 грн не пов`язані з адвокатською діяльністю, яка передбачена Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, відповідно до пункту другого частини третьої статті 132 КАС України витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

А статтею 135 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

З наданого позивачем розрахунку судових витрат також видно, що до послуг правничої допомоги, віднесено:

- складання відзиву на апеляційну скаргу (1 год.) - 1051 грн;

- підготовка до апеляційного розгляду, складання і надіслання адвокатського запиту № 79/19-23 від 12.08.2020 в Держмитслужбу України (2 год.) - 2102 грн;

- участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції (1 зас.) - 1000 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що відшкодуванню підлягає частина сплачених позивачем судових витрат на правничу допомогу у сумі 3102 грн, а саме:

- за складання відзиву на апеляційну скаргу (1 год.) - 1051 грн;

- за підготовку до апеляційного розгляду (1 год.) - 1051 грн;

- за участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції (1 зас.) - 1000 грн.

При цьому, витрати за складання і надіслання адвокатського запиту № 79/19-23 від 12.08.2020 в Держмитслужбу України відшкодуванню не підлягають, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби в розмірі 3102 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви представника позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Парфелюка Геннадія Івановича, який діє на підставі ордера від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер», про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 140/134/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» (, вул. Некрасова, 31/11, м. Ківерці, Волинська область, 45200) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (, вул. Призалізнична, 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350) 3102 (три тисячі сто дві) гривні судових витрат.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
В. В. Святецький
Повний текст судового рішення виготовлено 08 вересня 2020 року.