Справа № 640/10548/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08 вересня 2020 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" про розподіл судових витрат
за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна"
про стягнення коштів,
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 у справі №640/10548/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019, у задоволенні позову відмовлено. Також суд першої інстанції задовольнив заяву відповідача про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 55 000 грн.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань позивача відповідні витрати у розмірі 45000 грн.

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів з вказаними судовими рішеннями не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 і додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 у справі №640/10548/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні заяв представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 27.02.2020 розгляд справи призначено у судовому засіданні.

26.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" подало заяву, в якій повідомила Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду про свій намір стягнути Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів витрати на професійну правничу допомогу у випадку відмови у задоволенні його касаційної скарги та про те, що відповідні докази будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення відповідної постанови.

Постановою Верховного Суду від 15.07.2020 касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 і додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 у справі №640/10548/19 - залишено без змін.

20.07.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" надійшла заява про розподіл судових витрат, в якому відповідач просить суд стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

03.08.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" надійшла заява, за змістом якої відповідач просить суд врахувати судову практику Великої Палати Верховного Суду стосовно покладення обов`язку доведення неспівмірності заявлених судових витрат саме на іншого учасника справи та відсутності у суду правових підстав для самостійного зменшення розміру відповідних витрат без клопотання іншої сторони.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені ст. 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч. 3 ст. 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (п. 3 ч. 1 ст. 252).

Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами господарювання, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів - суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Відповідач зазначив, що зазнав витрат на правову допомогу в сумі 40000,00 грн., які йому надавала адвокат Коновалова А.П.

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" і Адвокатським об`єднанням "ЕКВО" було укладено договір про надання правової допомоги від 01.07.2019 №0262-2019, який складається із Загальних та Спеціальних Умов.

Факт перебування Коновалової А.П. у складі Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" підтверджено копією трудової книжки та копією довідки Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО".

Разом з поданням відзиву на касаційну скаргу 26.12.2019 адвокатом відповідача Коноваловою А.П. було надано Верховному Суду заяву, в якій зазначено, що адвокат має намір стягнути з Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів витрати на професійну правничу допомогу у випадку відмови у задоволенні його касаційної скарги та зазначено про те, що відповідні докази будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення відповідної постанови.

Розгляд касаційної скарги Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів здійснювався у судовому засіданні з викликом сторін.

15.07.2020 Верховним Судом ухвалено постанову про залишення без задоволення касаційної скарги Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

20.07.2020, тобто в п`ятиденний строк, як визначено положеннями ч. 7 ст. 139 КАС, представником відповідача надано заяву та докази на підтвердження наявності адвокатських витрат.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У заяві відповідача від 26.12.2019 зазначено про те, що правова допомога Товариству з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" продовжує надаватися до моменту прийняття кінцевого рішення у справі і тому докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення відповідної постанови.

У Загальних умовах договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 №0262-2019 зазначено, що кожний адвокат/юрист буде вести облік часу, витраченого у зв`язку з кожним проектом, а також облік витрат, пов`язаних з таким проектом. До рахунку, який виставляється клієнту додається опис наданих послуг.

До заяви відповідача від 20.07.2020 додано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.07.2020 №441 з додатком до №1, в якому серед найменувань робіт, послуг, зокрема, зазначено: " Відвідування Анною Коноваловою судового засідання у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду 15 липня 2020 року; участь у судовому засдінні. Підготовка Анною Коноваловою клопотання про отримання копії постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020".

Вказаний Акт та додаток до Акту підписані уповноваженим представником Замовника, тобто Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна".

Колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні 15.07.2020 Коновалова А.П. представляла інтереси відповідача самостійно (без інших представників Замовника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна"), що свідчить про те, що до закінчення вирішення справи судом касаційної інстанції адвокат відповідача не мала можливості підписати Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) та отримати оплату за надані товариству послуги.

З урахуванням викладеного, немає підстав стверджувати про те, що представник відповідача мав змогу, але не надав всі необхідні документи до вирішення справи по суті.

Документи не були подані до кінця розгляду справи касаційним адміністративним судом з поважних причин, що мало об`єктивний характер.

Отже, вимоги ч. 3 ст. 143 КАС України відповідачем дотримані.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено такий висновок:

"17. Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц аналізувалися аналогічні положення ЦПК України щодо можливості подання доказів на підтвердження наданих витрат на професійну правову допомогу та було відмовлено у задоволенні відшкодування відповідних вимог через, зокрема, недотримання п`ятиденного строку на подання доказів на підтвердження понесених витрат.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Не зважаючи на те, що судами різних юрисдикцій тлумачилися норми ЦПК і ГПК України, вищенаведена практика є застосовною до обставин цієї справи, оскільки у ЦПК, ГПК і КАС України вищеаналізовані норми є однаковими за змістом.

Щодо розміру витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд враховує таке.

Розмір погодинної ставки Коновалової А.П. додано до заяви як Додаток № 1, а також до заяви додано копію "Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.07.2020 № 441 разом з детальним описом наданих Коноваловою А.П. послуг як Додаток № 2.

15.07.2020 Адвокатське об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" рахунок-фактуру № 15516 на суму 48 000,00 грн. (гонорар за надання професійної правничої допомоги у справі №640/10548/19 за договором 0262-2019 від 01.07.2019 (спец, умови №0262-2019-1) з призначенням платежу: "За юридичні послуги".

17.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" оплатило зазначений рахунок, що підтверджено довідкою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 17.07.2020 № Д1-В69/30-417.

Пунктом 6 Спеціальних Умов передбачено, що сторони домовилися, що фіксований Гонорар за надання професійної правничої допомоги складе: у суді касаційної інстанції 40 000,00 грн. (без ПДВ та Витрат).

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

У ч. 7 ст. 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Матеріалами справи підтверджено, що копію заяви про розподіл судових витрат з додатками від 20.07.2020 було направлено представником відповідача позивачу.

Водночас заперечень від позивача щодо вказаної заяви до Верховного Суду не надійшло. Тобто, позивач жодним чином не заперечує щодо співмірності заявлених витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" про розподіл судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, оскільки позивачем у цій справі є Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів, то понесені витрати на правничу професійну допомогу належить стягнути саме з Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів як суб`єкта владних повноважень, який має власні бюджетні асигнування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що понесені позивачем документально підтверджені витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню Київським міським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 132 - 134, 139, 356, КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" про розподіл судових витрат - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 104, ідентифікаційний код: 22869098) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бершка Україна" (01001, м. Київ, площа Спортивна, будинок 1-А, вежа А, поверх 15, ідентифікаційний код: 35534949) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб