Справа № 480/5050/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 р. Справа № 480/5050/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника відповідача - Литвиненка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа - начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Анохін Олександр Дмитрович про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою (а.с.15-16) до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - ГУНП в Сумській області), третя особа - начальник ГУНП в Сумській області Пиняга Руслан Орестович (далі - начальник ГУНП в Сумській області Пиняга Р.О.), в якій просив:

1) скасувати наказ відповідача за №424 о/с від 06.11.2019;

2) скасувати наказ відповідача за №1988 від 06.11.2019;

3) поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на займаній посаді інспектора слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області з 06.11.2019 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані накази є передчасними та незаконними, винесеними з суттєвим порушенням прав позивача, так як службова перевірка була проведена з порушенням вимог Закону. Наголосив, що почервоніння очей пояснював тим, що захворів, має нежить та підвищену температуру, а тремтіння пальців рук виникло після його участі в 2014р. в анентитерористичній операції. Відмітив, що не відмовлявся від проходження перевірки на стан сп`яніння, однак, відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотеста та повідомив, що бажає пройти огляд в медичному закладі. Стверджує, що працівники поліції вели себе зухвало, штовхали позивача, били, провокували на те, щоб позивач зреагував відповідними діями, погрожували затримати, після таких дій працівників поліції, заявив про необхідність виклику адвоката. Зазначив, що не вчиняв жодного проступку, що дискредитує звання старшого лейтенанта поліції, та як і кожний громадянин України має право на захист своїх прав та має право на адвоката, враховуючи те, що працівниками поліції було оголошено про його затримання. Відмітив, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулось, у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, про що неможливо стверджувати на даному етапі, так як позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з оскарженням постанови Зарічного районного суду м. Суми від 02.12.2019.

Ухвалою суду від 28.12.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 28.01.2020 (а.с.22-23).

Відповідач проти позову заперечував та надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову (а.с.28-38). В обґрунтування своєї позиції відмітив, що 31.10.2019 о 01.41год біля будинку №122 по вул. Харківській м. Суми за порушення вимог п.п.9.4 Правил дорожнього руху нарядом патрульної поліції «Руно-251» УПП в Сумській області ДПП НПУ був зупинений автомобіль FIAT Regata, н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. Поліцейські УПП в Сумській області під час спілкування з ОСОБА_1 встановили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук) у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, запропонували останньому у встановленому порядку на місці зупинки пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У той же час, ОСОБА_1 виявив бажання проходити огляд у закладі охорони здоров`я, однак, прибувши до Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань ОСОБА_1 почав поводити себе зухвало, розмахував руками, під час проведення медичного огляду намагався піти, на зауваження та законні вимоги поліцейських припинити протиправні дії не реагував. Надалі для припинення протиправних дій ОСОБА_1 , відносно останнього поліцейськими УПП застосовано фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки. Від медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. У зв`язку з цим складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, який в подальшому направлено до Зарічного районного суду м. Суми, а ОСОБА_4 постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП (серія ДП018 № 600817), та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Вказані обставини були встановлені під час проведення службового розслідування, в ході проведення якого, дослідивши та оцінивши зібрані матеріали службового розслідування у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, у межах наданих повноважень, дисциплінарна комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразилося у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Крім того, враховано, що ОСОБА_1 , як водій, згідно п.1.3. ПДР зобов`язаний знати й неухильно виконувати їх вимоги, в тому числі у частині обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Своїми діями, встановленими у ході проведеного службового розслідування, ОСОБА_1 проігнорував: п. 2.5. ПДР; вимоги пункту 1 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги Присяги; частини 1, пункти 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Також представник відповідача відмітив, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення комісією враховано характер дисциплінарних проступку, вчиненого ОСОБА_1 , обставини, за яких його скоєно, попередня його поведінка, ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації та встановлено, що позивач замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорував, тобто своїми вчинками поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції.

У зв`язку з чим представник відповідача наголошує, що оскаржувані накази прийняті третьою особою в межах та з використанням повноважень наданих останньому чинним законодавством України, з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, з дотримання принципу рівності перед законом, пропорційно до вчиненого дисциплінарного проступку, своєчасно, з наданням позивачу права надати пояснення, клопотання. Просить у задоволенні позову відмовити.

В підготовчому засіданні оголошувались перерви для надання сторонам часу подати заяви по суті спору (а.с.162-163), за клопотанням позивача та витребуванням додаткових доказів (а.с.171), та підготовче засідання відкладалось, у зв`язку з неявкою позивача (а.с.178) та за клопотанням представника відповідача (а.с.182, 183 188).

Ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання від 20.05.2020 (а.с.198) підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 06.08.2020.

В судовому засіданні 06.08.2020, було замінено третю особу - начальник ГУНП в Сумській області Пинягу Р.О. на начальника ГУНП в сумській області Анохіна Олександра Дмитровича ), крім того, приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.223 Кодексу адміністративного судочинства України були допитані в судовому засіданні свідки, які з`явились, - ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 ) та розгляд справи 06.08.2020 було відкладено на 27.08.2020, - у зв`язку з заміною третьої особи та неявкою позивача та його представника в судове засідання (а.с.219-222).

В судове засідання 27.08.2020 позивач та його представник, третя особа повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.205,227,229) не з`явились. Позивач та третя особа про причини неявки суд не повідомили.

Представником позивача повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивував зайнятістю в іншій справі - №761/25987/20, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва (а.с.230). В клопотанні відмічено, що докази участі представника у засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва будуть надані на наступне засідання. Однак, суд відмічає, що у клопотанні не зазначено про причини, які б перешкоджали надати такі докази разом з клопотанням, поданого електронною поштою, при цьому, в Єдиному реєстрі судових рішень справа за номером №761/25987/20 не значиться. Відтак, суд приходить до висновку, що вказана причина неявка представника позивача в судове засідання не є поважною.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що позивач та його представник, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явились, представник відповідача наполягав на розгляді справи по суті, суд вважав можливим розглядати справу у відсутності позивача, його представника та третьої особи.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , дослідивши наявні матеріали справи, в тому числі відеодоказ, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що наказом ГУНП в Сумській області від 06.11.2019 №1988 ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із служби в поліції (а.с.72-74).

На підставі вказаного наказу - наказом від 06.11.2019 по особовому складу №424 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.76).

Вказані рішення прийняті за матеріалами службового розслідування, результати якого викладені у висновку від 05.11.2019 (а.с.62-70), призначеного на підставі наказу від 31.10.2019 №1081 (а.с.61).

Згідно з висновками службового розслідування, порушення службової дисципліни позивачем полягало у тому, що позивач вчинив дії, які стали підставою для складання відносно нього протоколів про адміністративне затримання, адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанови за ст. 125 КУпАП, що є наслідком протиправних винних дій ОСОБА_1 , що містять склад дисциплінарного проступку. Дисциплінарний проступок виразився у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, не виконанні п.2.5. ПДР; вимог пункту 1 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Присяги; частини 1, пунктів 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись із зазначеними наказами відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон України «Про національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 цього Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч. 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту передбачає, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, передбачені частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, серед яких звільнення зі служби в поліції є найбільш суворим видом стягнення.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Позивач стверджує, що відповідачем службове розслідування було проведено з порушенням Закону, однак, вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів ОСОБА_1 не надає, а таких обставин судом не встановлено. При цьому, судом враховано, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року N893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі - Порядок).

Розділом V цього Порядку, зокрема пунктом 1, визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пункт 4 розділу V Порядку вимагає, що службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди;

- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Оформлення результатів службового розслідування має відповідати ст.19 Дисциплінарного статуту та розділу VI Порядку.

Так, у вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:

- дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

- підстава для проведення службового розслідування;

- форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

- обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

- посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

- пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

- пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

- документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

- обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема:

- висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено;

- вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Системний аналіз наведених нормативних актів свідчить про те, що передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування.

Так, відповідно до висновку службового розслідування (а.с.62-70) дисциплінарною комісією було встановлено, що 31.10.2019 о 01.41год біля будинку №122 по вул. Харківській м. Суми за порушення вимог п.п.9.4 Правил дорожнього руху нарядом патрульної поліції «Руно-251» УПП в Сумській області ДПП НПУ був зупинений автомобіль FIAT Regata, н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. Поліцейські УПП в Сумській області під час спілкування з ОСОБА_1 встановили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук) у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, запропонували останньому у встановленому порядку на місці зупинки пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У той же час, ОСОБА_1 виявив бажання проходити огляд у закладі охорони здоров`я. Прибувши до Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань ОСОБА_1 почав поводити себе зухвало, розмахував руками, під час проведення медичного огляду намагався піти, на зауваження та законні вимоги поліцейських припинити протиправні дії не реагував. Надалі для припинення протиправних дій ОСОБА_1 , відносно останнього поліцейськими УПП застосовано фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки. Від медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився (висновок № 3673). Для складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 , доставлено до Сумського відділу поліції (протокол про адміністративне затримання серії A3 № 146021 від 31.10.2019).

В приміщенні Сумського відділу поліції відносно ОСОБА_1 ОСОБА_7 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (серії ДПР18 № 277889), який в подальшому направлено до Зарічного районного суду м. Суми, а ОСОБА_4 - постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП (серія ДП018 № 600817), та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Опитаний в рамках службового розслідування ОСОБА_1 повідомив, що 31.10.2019 о 01.10 він рухався на автомобілі FIAT Regata, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Харківській в м. Суми, де був зупинений поліцейськими УПП в Сумській області. На місці зупинки поліцейськими УПП йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, на що він відмовився та висловив бажання пройти зазначений огляд в закладі охорони здоров`я. Прибувши до Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань він повідомив, що медичний огляд на стан сп`яніння буде проходити лише в присутності адвоката, після чого поліцейськими УПП із застосування сили та спеціального засобу його було затримано та доставлено до Сумського ВП, де складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП, від підписання яких він відмовився. На запитання чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої до зупинки автомобіля, позивач відповідати відмовився.

Вказані обставини, викладені у висновку службового розслідування підтверджуються також поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які вони давали під час розслідування (а.с.83-86) та, які підтвердили у судовому засіданні. Зокрема, свідки відмічали, що під час чергування 31.10.2019 по вул. Харківській в м. Суми ними був зупинений транспортний засіб FIAT Regata, під керуванням ОСОБА_1 . Останній на місці зупинки неодноразово виражався нецензурними словами, під час спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), у зв`язку з чим запропоновано пройти на місці зупинки огляд на встановлення стану сп`яніння, однак, ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання проходити огляд у закладі охорони здоров`я. Проте, у закладі ОСОБА_1 почав відмовлятись проходити огляд, мотивуючи тим, що при вказаному огляді повинен бути присутній адвокат Після того, як вийшли на вулицю ОСОБА_1 почав комусь телефонувати, відходити, на зауваження не реагував, почав розмахувати руками, повторно спробував відійти від медичного закладу, у зв`язку з чим було застосовано силу, а саме - загиб руки за спину та спеціальний засіб - кайданки. Про затримання було складено протокол про адміністративне затримання. Після цього ОСОБА_1 заспокоївся та повторно заведено до кабінету лікаря, де останній відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_6 також підтвердив пояснення, які він давав під час службового розслідування (а.с.94-95) та пояснив, що після отримання інформації про те, що в м. Суми поліцейськими УПП був зупинений автомобіль FIAT під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння він здійснив виїзд до Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань, де мав проходити огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Останній від проходження огляду відмовився, мав ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), поводив себе агресивно та зухвало. При спілкуванні ОСОБА_1 пояснив йому, що перебуваючи вдома випив 2,5 л. пива. Чому в стані сп`яніння керуючи автомобілем поїхав в м. Суми обґрунтованої відповіді не надав. Також ОСОБА_6 повідомив, що він неодноразово доводив особовому складу відділення поліції про необхідність дотримання дисципліни і законності у повсякденній діяльності в тому числі й транспортної дисципліни.

Крім того, в судовому засіданні був досліджений відеозаписи з відеореєстраторів, зроблених під час фіксації даної події. При цьому щодо вказаного запису суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73, ч.2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Приписами ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вищезазначена норма законодавства встановлює право поліції також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

При цьому, відеозаписом підтверджено, що, на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 неодноразово висловлювався нецензурними словами та на запитання про вживання алкогольних напоїв надав ствердну відповідь, однак, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння та лише через деякий час зазначив, що буде проходити огляд у спеціальному закладі. Проте, як вбачається з відеозапису, в Обласному клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань ОСОБА_1 тривалий час на прохання працівників поліції та медичних працівників пройти огляд, відмовлявся, мотивуючи необхідністю участі у даному обстеженні його адвоката.

Крім того, на підтвердження зазначених фактів, в матеріалах службового розслідування, а також і у матеріалах справи містяться наступні докази, а саме: копія рапорту від 31.10.2019 (а.с.71), копія інформаційної довідки від 31.10.2019 №5659/117/12/10/01-2019 (а.с.77-78), пояснення позивача від 31.10.2019 (а.с.78-82), пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.87-93), запит від 31.10.2019 щодо надання відеозаписів (а.с.97), копія протоколу серії ДПР 18 №277889 від 31.10.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.199); копія акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.100), пояснення свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.101,102), в присутності яких 31.10.2019 ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, копія висновку щодо результатів медичного огляду від 31.10.2019 (а.с.103), протокол про адміністративне затримання за ч.1 ст. 130 КУпАП від 31.10.2019 (а.с.104-105), копія рапорту щодо оформлення протоколу про адміністративне затримання та про повідомлення про надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.106,107), копія постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 125 КУпАП (а.с.110), копія посадової інструкції інспектора слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області (а.с.111-13), копія службової характеристики позивача, відповідно до якої вивчив нормативні акти та чинне законодавство України, поведінка на службі в громадян та колег по роботі нарікань не викликає. Схильний до вживання спиртних напоїв, до виконання службових обов`язків відноситься з неповною відповідальністю (а.с.114).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія пам`ятки-попередження працівника ГУНП в Сумській області - ОСОБА_1 , який керує транспортним засобом, де наголошувалося про необхідність неухильного виконання вимог Правил дорожнього руху, наказів та вказівок Національної поліції, ГУНП щодо недопущення надзвичайних подій, пов`язаних з використанням транспортних засобів (а.с.115), а також копії протоколів нарад керівництва Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, на яких розглядались питання дотримання службової дисципліни, в тому числі транспортної (а.с.116-150).

Позивачем на підтвердження своєї позиції було надано довідку, відповідно до якої вміст етилового спирту, зокрема в крові складає 0,1% (а.с.170). Однак, вказана довідка судом не приймається до уваги, оскільки, як вбачається із зазначеної довідки, дослідження було проведено майже через 11год після зупинки транспортного засобу - 31.10.2019 о 12:30-12:35. Крім того, як встановлено судом постановою Сумського апеляційного суду від 06.02.2020 (а.с.167-169), було залишено без змін постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 02.12.2019, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Позивач в обґрунтування своєї позиції відмічав, що працівники поліції вели себе зухвало, штовхали та били. Однак, досліджений в судовому засіданні відеозапис зазначені доводи спростовує, а доказів на підтвердження своїх доводів позивачем не надано.

Доводи позивача про не надання йому можливості викликати адвоката спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також копією рапорту (а.с.106), відповідно до якого о 02.26хв 31.10.2019 ОСОБА_4 було повідомлено регіональний центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, яке (повідомлення) було прийняте за №1375 ОСОБА_11 (а.с.106).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, судом також враховано, що частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно із ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених частиною 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: п. 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; п.2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; п.6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; п. 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

У судовому засіданні не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення грубого порушення ОСОБА_1 вимог Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху, що свідчить про не додержання позивачем вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку, про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

При цьому, відповідно до Рекомендації Rec (2001) №10 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейський кодекс поліцейської етики» працівники поліції, на усіх рівнях службової кар`єри, повинні відбиратися на посади на основі особистої кваліфікації та досвіду, що відповідає цілям поліції. Працівників поліції мають характеризувати такі якості: логічність суджень, відкритість, зрілість, доброчесність, комунікативність і, де це необхідно, наявність лідерських та управлінських навичок <…> (пункти 22,23).

Один із основних принципів поведінки представників правоохоронних органів, закріплених у Кодексі поведінки посадових осіб з підтримання правопорядку, що був затверджений Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №34/169 від 17 грудня 1979 року, полягає у тому, що службовці органів правопорядку повинні завжди виконувати обов`язки, покладені на них законом, служачи суспільству та захищаючи всіх людей від протиправних діянь, відповідно до високого рівня відповідальності, якої вимагає їхня професія.

У пунктах 33, 59 зазначеної Рекомендації вказано, що поліція повинна бути відповідальною перед державою, громадянами та їх представниками, а також підлягати ефективному зовнішньому контролю. Застосування дисциплінарних стягнень щодо співробітників поліції повинно здійснюватися під наглядом незалежного органу або суду.

Стосовно застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, суд вважає, що обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості та обставинам вчиненого позивачем проступку, і відношенню позивача до нього, останнім вчинено поведінку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам та суперечить змісту Присяги працівника поліції, підриває довіру до нього як носія влади, працівника поліції, що призводить до приниження авторитету державного органу, і підстав для визнання зазначених наказів протиправними немає.

Відповідно до Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази суд приходить до висновку, що обставини, що передували притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення в подальшому з лав національної поліції знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження в судовому засіданні, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в даному випадку є прямо пропорційним та виправданим по відношенню до вчиненого ним проступку, а, відтак, оскаржувані накази відповідають критеріям правомірності, встановленим в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Сумській області (40030, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.23, ), третя особа - начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Анохін Олександр Дмитрович (40030, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.23) про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.09.2020.

Суддя І.Г. Шевченко