Справа № 640/12774/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Київ № 640/12774/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомКонцерну "Військторгсервіс"
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправною вимоги,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Концерн «Військторгсервіс» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 08.04.2019 року №Ю-114167-17, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві зарахувати сплачені Концерном «Військторгсервіс» 05.01.2018 року кошти 19 389,48 грн. (платіжне доручення №4049 від 05.01.2018 року., призначення платежу *;6; ЄСВ за грудень 2017 року) у рахунок сплати ЄСВ Київською філією Концерну «Військторгсервіс» датою проведення платежу - 05.01.2018 року.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем безпідставно не зараховано сплачений Концерном «Військторгсервіс» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за Київську філію Концерну «Військторгсервіс» у розмірі 19 389,48 грн., що мало своїм наслідком безпідставне прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2019 року №Ю-114167-17.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній вказує про відсутність предмету захисту порушеного права позивача, адже сплачені ним грошові кошти у розмірі 19 389,48 зараховано в інтегровану картку платника податків по коду класифікації бюджету 71010000 Київської філії Концерну «Військторгсервіс».

Справа вирішується на підстав наявний в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

08.04.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-114167-17, якою вимагається від позивача сплати борг із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 6798,46 грн. (далі - оскаржувана та/або спірна вимога).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 07.06.2019 року №26368/9/99-99-11-05-02-02-25 у задоволення скарги Концерну «Військторгсервіс» на спірну вимогу відмовлено, а останню залишено без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6, абзацу 1 і 2 частини восьмої статті 9 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною сьомою статті 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до положень частин п`ятої, шостої та десятої статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Сплата єдиного внеску згідно з договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзаці п`ятому частини першої статті 10 цього Закону (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), та у випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 10 цього Закону, в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в уповноваженому банку України.

Кошти єдиного внеску, що надійшли в іноземній валюті, після її продажу за курсом продажу безготівкової іноземної валюти за гривні та утримання уповноваженим банком комісійної винагороди за здійснення операції з продажу іноземної валюти зараховуються на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, та внесення відомостей до Державного реєстру здійснюються у гривнях органами доходів і зборів за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.

Днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

За змістом пункту другого частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пункт шостий частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначає недоїмку, як суму єдиного внеску, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, встановлені цим Законом, обчислену органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Між тим, наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 2 розділу VI Інструкції, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Судом встановлено, що спірна вимога сформована відповідачем внаслідок обставин не зарахування сплачених позивачем 05.01.2018 року коштів у розмірі 19 389,48 грн. відповідно до платіжного доручення №4049 від 05.01.2018 року, призначення платежу *;6; ЄСВ за грудень 2017 року).

В той же час, як повідомив контролюючий орган внутрішнім висновком від 26.09.2019 року №1766-44 грошові кошти 19 389,48 грн. перераховано на користь Київської філії Концерну «Військторгсервіс».

За таких обставин, суд не вбачає підстав для зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо зарахування сплачених Концерном «Військторгсервіс» 05.01.2018 року кошти 19 389,48 грн. (платіжне доручення №4049 від 05.01.2018 року., призначення платежу *;6; ЄСВ за грудень 2017 року) у рахунок сплати ЄСВ Київською філією Концерну «Військторгсервіс» датою проведення платежу - 05.01.2018 року.

Враховуючи наведене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В той же час, суд акцентує увагу на тому, що в ході розгляду справи встановлено обставини сплати позивачем у встановлені законом строки єдиного внеску, що підтверджується платіжним дорученням від 05.01.2018 року №4049, з урахуванням чого у контролюючого органу були відсутні підстави для направлення податкової вимоги.

Згідно із пунктом 6 розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Варто зазначати, що в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування оскаржуваної вимоги. Про дані обставини також не зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, зважаючи на наведене вище в своїй сукупності, суд вважає наявними підстави для скасування вимоги про сплату боргу від 08.04.2019 року №Ю-114167-17, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що обставини відсутності у Концерну «Військторгсервіс» боргу по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено у рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 року у справі №826/14819/18.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 1921,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-78, 132, 134, 139, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Концерну «Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул. Малогвардійська, б. 28-А, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 08.04.2019 року №Ю-114167-17, прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) на користь Концерну «Військторгсервіс» (03151, м. Київ, вул. Малогвардійська, б. 28-А, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя М.А. Бояринцева