Справа № 480/4975/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 р. Справа № 480/4975/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі №480/4975/19 за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (далі приватний виконавець Клітченко О.А.), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Аланд» (далі третя особа, ТОВ «ФК «Аланд») про визнання протиправною та скасування постанови, позовні вимоги було задоволено, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2020 ВП №62657430, з приводу примусового виконання виконавчого напису №4240 від 03.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий у розмірі 840,80грн.

При цьому, представником позивача в судовому засіданні 27.08.2020 у відповідності до ч.7 ст.139, ч.3 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України було заявлено про подання додаткових доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду.

28.08.2020 у строк, встановлений ч.7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.82). Представник просив стягнути з відповідачів судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 5000,00грн. При цьому, до заяви було додано додаток 1 (специфікація) до договору про надання правової допомоги б/н від 04.08.2020 (а.с.83), акт виконаних робіт від 28.08.2020 (а.с.84). Крім того, до позову було додано договір про надання правової допомоги б/н від 04.08.2020 (а.с.18), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.16), копія ордеру (а.с.17).

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 28.08.2020 подана заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення була призначена до розгляду в судовому засіданні на 08.09.2020 (а.с.85).

Сторони, представники позивача, третьої особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином (а.с.87-93).

Від представника позивача 07.09.2020 до суду надійшла заява, відповідно до якого просив розглянути подану заяву без участі позивача (а.с.138).

Враховуючи вищезазначене, а також норми ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав можливим розглядати подану заяву у відсутності сторін, представників учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заяви про розподіл судових витрат та заперечення представника відповідача, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Згідно із ч.ч.3,4 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката закладений у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що до складу витрат включаються лише сплачені (або підлягають сплаті (пп.1 ч.3 ст. 134) стороною або її представником витрати, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. Втім, надані такі послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

В той же час, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, на яку посилається і представник відповідача у своєму відзиві.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Як встановлено судом, на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача було надано додано додаток 1 (специфікація) до договору про надання правової допомоги б/н від 04.08.2020 (а.с.83), акт виконаних робіт від 28.08.2020 (а.с.84), договір про надання правової допомоги б/н від 04.08.2020 (а.с.18), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.16), копія ордеру (а.с.17).

Так, згідно з умовами п.1.1 договору про надання правої допомоги б/н від 04.08.2020, укладеного між адвокатом Созоновим Володимиром Петровичем та Лунікою К.Г., передбачено, що клієнт доручає, а адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, зокрема підготовка та подання адміністративного позову до приватного виконавця про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, підготовка інших процесуальних та інших документів, участь у судових засіданнях, тощо. Вартість участі адвоката у кожному судовому засіданні в суді першої інстанції, складання процесуальних документів, виконання інших дій в інтересах клієнта оплачується відповідно до виставленої специфікації (а.с.18).

Згідно виставленої специфікації №1 до договору від 04.08.2020 (а.с.83), зокрема, вартість попередньої консультації складає від 700грн., аналіз документів, наданих клієнтом, підготовка правової позиції (юридичного висновку) від 1200грн., підготовка та направлення до суду першої інстанції заяв по суті справи від 2000грн., підготовка та направлення до суду першої інстанції інших заяв/клопотань від 1500грн., складання адвокатського запиту від 600грн., участь адвоката у засіданнях суду першої інстанції від 1500грн.

28.08.2020 адвокатом Созоновим Володимиром Петровичем та Лунікою К.Г. було підписано акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 04.08.2020 (а.с.84), відповідно до якого адвокатом надано такі послуги: попередня консультація 700грн., аналіз документів, наданих клієнтом, підготовка правової позиції (юридичного висновку) стосовно ситуації, що сталася внаслідок відкриття виконавчого провадження ВП№62657430 - 1200грн., підготовлено та направлено до суду першої інстанції позовну заяву - 2000грн., підготовлено та направлено до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову - 1500грн., прийнято участь у засіданні суду першої інстанції 1500грн. Загальна вартість робіт (послуг) склала 6900грн.

В акті відмічено, що клієнтом сплачено 5000грн., заборгованість складає 1900грн., яку клієнт зобов`язаний сплатити до 31.09.2020.

На підтвердження слати 5000грн. за надані послуги представником позивача надано квитанцію (розписку), яка було додано до позову (а.с.10).

Представник відповідача у відзиві просив відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки, на його думку, надані представником позивача документи не є належно підтвердженими. Відмітив, що позивачем не було надано належних фінансових документів, що свідчать про перерахування позивачем коштів адвокату, а також акту приймання-передачі надання послуг з механізмом розрахунку гонорару, а у самому договорі не зазначено номеру конкретної справи.

Проаналізувавши надані представником позивача докази до поданої заяви, заперечення представника відповідача, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд частково погоджується із доводами представника відповідача, зокрема, в частині не підтвердження понесених витрат на надані послуги такі як, попередня консультація вартістю 700грн., аналіз документів, наданих клієнтом, підготовка правової позиції (юридичного висновку) стосовно ситуації, що сталася внаслідок відкриття виконавчого провадження ВП№62657430 вартістю 1200грн.

Так, надані позивачем договір та акт виконаних робіт (а.с.18, 84) не містять детального опису робіт (наданих послуг), включених в зазначені вище витрати, як-то аналіз чинного законодавства України, юридичного висновку з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта та аналіз документів по справі не дають змоги визначити об`єм та кількість опрацьованих матеріалів, їх відношення до предмету спору, ступінь впливу на кінцевий результат, якого прагне досягти сторона при розгляді даної справи, та кількість витраченого часу на кожен вид робіт. Також, на переконання суду, ознайомлення з документами, наданими позивачем та їх аналіз з метою надання юридичного висновку, не може вважатись окремою послугою правового характеру, оскільки сама суть кваліфікованої правової допомоги передбачає наявність у адвоката спеціальних знань, у тому числі й володіння нормативною базою, однак, вона може бути складовою витрат понесених під час складання позову, відзиву, тощо.

Крім того, послуги з НАПРАВЛЕННЯ позову та заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичків, відповідно не підлягають відшкодуванню.

Також, на переконання суду, не підлягає відшкодуванню витрати, понесені позивачем на складання заяви про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено, оскільки представником позивача ні у договорі, ні в акті виконаних робіт не зазначено про необхідність (доцільність) надання даної послуги в межах даної категорії справ та її вплив на кінцевий результат справи.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, саме представником позивача - адвокатом Созоновим Володимиром Петровичем складено позов. Крім того, даний представник позивача брав участь у судовому засіданні 26.08.2020 загальною тривалістю (не враховуючи часу перерви) менше години.

У той же час, відсутність у договорі про надання правої допомоги від 04.08.2020, (а.с.18) розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру за кожну надану послугу) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Надані специфікація №1 до договору від 04.08.2020 (а.с.83) та акт виконаних робіт від 28.08.2020 (а.с.84) такого порядку також не містять. Вказані докази також не містять часу, витраченого даним представником, зокрема, на складання позову та обґрунтування вартості послуг за участь у судовому засіданні саме у розмірі 1500грн. (враховуючи, що засідання тривало менше 1год).

Всі вищезазначені обставини свідчать про відсутність чіткої визначеності щодо співвідношення конкретної послуги до її вартості, а тому суд доходить висновку, що твердження представника позивача про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000грн. є непереконливим.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, з огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, враховуючи ту обставину, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача повинен становити 1000грн.

При цьому, доводи відповідача з посиланням на правову позицію Вищого господарського суду України у справі №908/1051/16, з приводу того, що у договорі повинно бути зазначено номер справи, суд не приймає до уваги, оскільки, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду. Крім того, договір про надання правової допомоги був укладений ще до подачі позову до суду, та предметом договору зазначено надання правової допомоги саме з приводу оскарження постанови про відкриття провадження приватного виконавця, яка і є предметом розгляду даної справи.

Доводи відповідача про те, що представником позивача не надано фінансових документів на підтвердження сплати понесених витрат, спростовуються квитанцією (розпискою), що міститься в матеріалах справи (а.с.10) та якою підтверджено про отримання адвокатом від позивача 5000грн. за договором про надання правової допомоги від 04.08.2020. При цьому, судом враховано правову позицію Верховного суду, викладеної у постанові від 29.10.2018 у справі №199/2648/15, згідно з якою розписка про отримання гонорару є належним доказом витрат позивача на правничу допомогу, оскільки чинне законодавство України не встановлює чітких вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг та форму такого документа.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу, зокрема, у розмірі 1000рн. суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу саме до 1000рн. та відшкодувати цю суму позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 134, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 252, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (02002, м.Київ, вул.Окіпної Раїси, буд.4А, оф.35А), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" (01033, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.14, оф.301, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (02002, м.Київ, вул.Окіпної Раїси, буд.4А, оф.35А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 08.09.2020.

Суддя І.Г. Шевченко