Справа № 320/3958/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року № 320/3958/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не перерахунку та невиплати позивачу 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, наукових ступенів і вчених звань та додаткових видів грошового забезпечення, премій і надбавок за відповідною або аналогічною посадою в 2018 - 2020 роках, передбачених відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату 100% пенсійного забезпечення (пенсії) позивача починаючи з 01 січня 2018 року без обмеження максимального розміру пенсії на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 № 7-ріі/2016 та без обмежень додаткових видів грошового забезпечення на підставі рішення Конституційного суду України від 03.05.2015 № 1-9/2015 та згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII з врахуванням основного встановленого розміру пенсії 77% грошового забезпечення та з врахуванням відповідної тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, наукових ступенів і вчених звань та додаткових видів грошового забезпечення, премій і надбавок за відповідною або аналогічною посадою в 2018-2020 роках відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 і провести повну виплату недоотриманих пенсійних коштів за період з 01 січня 2018 року з врахуванням отриманих коштів за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність відмови органу Пенсійного фонду у перерахунку та виплаті з 01.01.2018 пенсії з урахуванням 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців. Крім того, на переконання позивача, зменшення основного розміру його пенсії з 77% до 70% є протиправними, адже внесені зміни до законодавства у частині зменшення величини обчислення пенсії стосуються пенсій, які призначаються вперше, а не тих, які було призначено до набрання чинності вказаних змін. Також позивач наголосив на тому, що поетапна виплата сум підвищення до пенсії у 2018-2019 роках на підставі постанови Кабінету міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.06.2020 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, з урахуванням того, що на момент виникнення спірних правовідносин, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 була чинною та підлягала застосуванню в частині поетапності виплати перерахованих пенсій. Відповідач вказує на те, що з 29.04.2006 максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ було зменшено, а тому, розмір пенсії позивача за вислугу років при перерахунку пенсії обчислювався виходячи з 70 відсотків сум грошового забезпечення правомірно. Щодо невключення при перерахунку пенсії позивача всіх складових грошового забезпечення, які було враховано при призначенні пенсії, представник відповідача наголосив на тому, що пенсійний орган при перерахунку пенсії керується виключно складовими та даними, що містяться в надісланих уповноваженим органом довідках, при цьому, права самостійно визначати розміри складових грошового забезпечення, відповідач позбавлений.

12.06.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погодився з доводами відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву та наполягав на обґрунтованості позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 призначена пенсія за вислугу років з 06.10.1998.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 02.09.2019, ОСОБА_1 є ветераном військової служби.

05.12.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про проведення перерахунку пенсії та надання розрахунку пенсії по пенсійній справі.

Проте, за результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 21.12.2019 № 2402/Є-01, відмовило позивачу в перерахунку його пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо визначення відсотку від грошового забезпечення на рівні 70%, поетапністю виплати його пенсії, а також невключенням до перерахунку всіх належних складових грошового забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Приписами ст. 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, надалі - Закон № 2262) було передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; (Пункт "а" частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3946-12 від 04.02.94);

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); ( Пункт "б" частини першої статті 13 в редакції Закону № 3946-12 від 04.02.94);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугою строків служби збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. (Пункт "в" частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3946-12 від 04.02.94).

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»)

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, адже, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначених пенсій, та мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Тож, з наведеного слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18.

Таким чином, відповідач при перерахунку пенсії позивача, відповідно до ст. 63 Закону № 2262, неправильно застосував ст. 13 вказаного Закону, з огляду на що, його дії щодо перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини розрахунку пенсії 70% є протиправними, а перерахунок пенсії позивача має бути здійснений із застосуванням розміру пенсії 77% відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці уповноваженого органу.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач допустив помилку у розмірі, з якого має бути обрахований максимальний розмір пенсії, саме при здійсненні вказаного перерахунку, а тому, перерахунок пенсії позивача, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 09.04.1992 із застосуванням максимального розміру пенсії 77% відповідного грошового забезпечення має бути проведений з 01.01.2018.

Докази того, що позивач до перерахунку його пенсії з 01.01.2018 отримував 77% грошового забезпечення, наявні в матеріалах справи, зокрема, зазначене слідує з інформації з автоматизованої системи розрахунку пенсії.

Крім того, ч. 3 ст. 52 Закону № 2262-ХІІ, встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Під час розгляду даного спору по суті судом досліджено, що відповідачем було встановлено такий порядок виплати підвищення до пенсії позивача: у період з 01 січня по 31 грудня 2018 року - 50% щомісячно; у період з 01 січня по 31 грудня 2019 року - 75% щомісячно; з 01 січня 2020 року - 100% щомісячно.

З даного приводу суд зазначає, що встановлюючи такий порядок виплати пенсії у новому розмірі, відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» були визнані протиправними та нечинними.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 826/3858/18, Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року, з огляду на що, саме з 05 березня 2019 року, пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, адже п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» були чинними на момент з 01.01.2018 по 04.03.2019 та підлягали застосуванню органом пенсійного фонду.

Також, при прийнятті рішення суд враховує таке.

Нормами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання положень ч. 4 ст. 63 вказаного Закону, Кабінетом Міністрів України 13 лютого 2008 року прийнято постанову № 45, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, п. п. 1-3 Порядку № 45, передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України,

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони. МВС, Національній поліції. Мін`юсту, Мінінфрасгруктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС. Управлінню державної охорони. Адміністрації Держспецзв`язку. Адміністрації Держприкордонслужби. ДСНС.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Отже, з наведеного вище слідує, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій, Пенсійним фондом проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію на підставі повідомлення відповідними органами та надання вказаними органами відповідних довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи.

Тобто, перерахунок пенсій у визначеному порядку здійснюється виключно на підставі довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

При цьому, відповідач не несе відповідальності за зміст довідки, яка направляється до органів Пенсійного фонду відповідними уповноваженими органами.

У разі відсутності у пенсійній справі необхідних для перерахунку пенсії документів, перерахунок здійснюється на підставі поданих пенсіонером додаткових документів.

Під час розгляду спору по суті судом досліджено, що уповноваженим органом до довідки про розмір грошового забезпечення, надісланої до пенсійного органу було включено наступні види грошового забезпечення позивача: посадовий оклад 5070,00 грн.; оклад за військовим званням (полковник) 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) 2140,00 грн..

З даного приводу суд вважає за необхідне вказати на те, що, оскільки законодавством чітко визначено процедуру за якою провадиться перерахунок розміру пенсії відповідно до норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області діяти не у відповідності до наведеного Порядку, зокрема, після звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, самостійно витребувати від уповноваженого органу довідку про розмір грошового забезпечення посади, з якої позивача звільнено зі служби, чи самостійно внести до довідки складові грошового забезпечення, означало б спонукання до виходу за межі своїх повноважень.

Аналогічний правовий висновок висвітлений у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 636/662/17, від 23.04.2019 у справі № 669/961/16-а, від 23.04.2019 у справі № 806/2121/16.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд бере до уваги, що позивачем не було надано доказів оскарження дій уповноваженого на видачу довідок органу щодо складання та направлення відповідачу на підставі вимог Порядку № 45 довідки з визначеними у ній іншими видами грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача лише у вигляді посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років та зобов`язання надати довідку з урахуванням інших видів грошового забезпечення.

Отже, до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу із додатковими видами грошового забезпечення, у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача, з огляду на що, позовні вимоги в частині визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо неврахування розміру додаткового грошового забезпечення при визначенні основного розміру пенсії у ході перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У частині позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її граничного розміру суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази обмеження пенсійним органом внаслідок проведення перерахунку пенсії максимального розміру пенсії, з урахуванням чого, такі вимоги є необґрунтованими та передчасними, а приписами Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав на майбутнє не допускається.

Крім того, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області компенсувати позивачу різницю між перерахованою пенсією та вже проведеними виплатами з 01 січня 2018 року, також не підлягають задоволенню, оскільки судом так і не було встановлено наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з приписами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові ви грати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 05.05.2020, з огляду на що, судовий збір в розмірі 420,40 грн. (50% (пропорційно до задоволених позовних вимог) від 840,80 грн.) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90,139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70% від сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, починаючи з 01.01.2018 з врахуванням вже проведених виплат.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 лише 75% суми підвищення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) нарахувати та виплатити 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 05.03.2019, з врахуванням вже проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 08.09.2020.

Суддя Панченко Н.Д.