Справа № 520/4881/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 вересня 2020 р. Справа № 520/4881/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року по справі № 520/4881/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року задоволено адміністартивний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень.

На зазначене рішення суду Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 р. відмовлено апелянту в поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вище судового рішення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху. Надано Головному управлінню Державної податкової служби у Донецькій області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду клопотання (заяву) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення із зазначенням інших поважних причин такого пропуску та надати докази на їх обґрунтування - протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху, з урахуванням положень п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно поштового повідомлення Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 27.07.2020 р., а 04.08.2020 р. (згідно відбитку штемпеля на поштовому конверті) від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги (клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження).

В обґрунтування поданого клопотання апелянт зазначив, що на момент надання первинної апеляційної скарги у ГУ ДФС існували труднощі щодо виконання свого процесуального обов`язку по сплаті судового збору, які не залежали від ГУ ДФС у Донецької області, оскільки обмежене фінансування визвано дійсно непереборними подіями, у зв`язку з чим існує певний дефіцит бюджету на інші видатки, в тому числі на судовий збір.

Також, однією з поважних причин щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження вказує те, що дослідження проблем правового регулювання податкової системи України дає підстави вважати, що податкове законодавство дуже не стабільне, суперечливе та колізійне, а тому під час розгляду справ судами І інстанції можливі помилки в застосуванні тих чи інших норм, що може бути виправлено вищестоящими інстанціями.

Зазначив, що не надання судом апеляційної інстанції реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду І інстанції, від розгляду якого залежить питання наповнення Державного бюджету, буде порушенням дотримання судом основних засад судочинства, передбаченої ст. 129 Конституції України, які передбачають вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів, розглянувши дане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд враховує практику Верховного Суду в ухвалі від 26.09.2018 справа № 753/7279/18, а саме висновки суду, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянт повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 р. зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та постановленою метою».

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було заявлене при поданні апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції вже був зроблений висновок, що невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд зверну увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору чи відсутність бюджетних коштів, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що апелянт, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку контролюючого органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17 та від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Наведені в клопотанні про поновлення строку, яке надано на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху обставини є ідентичними тим, що вже зазначалися в клопотанні, що заявлялося при поданні апеляційної скарги та з приводу цих обставин судом вже надано оцінку щодо їх необґрунтованості. Крім того, апелянтом не надано до суду апеляційної інстанції доказів відсутності коштів на рахунках за період з моменту ухвалення рішення суду першої інстанції, повернення первинної апеляційної скарги і до моменту повторного звернення із апеляційною скаргою.

Крім того, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження колегія суддів також враховує ту обставину, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалене 26.06.2019 р. (повний текст рішення виготовлений 03.07.2019 р.), первинно подану апеляційну скаргу повернуто скаржнику ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду 11.09.2019 р. (копію ухвали про повернення апеляційної скарги відповідач отримав 20.09.2019 р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення), а повторно апеляційна скарга подана до суду лише 22.06.2020 р. через засоби поштового зв`язку, про що свідчить штамп на поштовому конверті (судом отримано 25.06.2020 року), тобто більше ніж через дев`ять місяців з моменту отримання копії ухвали про повернення первинно поданої апеляційної скарги, що не є свідченням того, що апелянтом вживалися заходи щодо якнайшвидшого (без зволікань) подання повторної апеляційної скарги.

Враховуючи наведене вище, значний термін пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність належних доказів щодо існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали поданню апеляційної скарги, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання скаржника про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 р. по справі № 520/4881/19 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року по справі № 520/4881/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров І.С. Чалий