Справа № 640/13342/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Справа № 640/13342/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Олексієнка М.Г.,

представника відповідача Дубенка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Офісу великих платників податків

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 002571403, яким до ПАТ «Укрнафта» застосовано штрафні санкції у розмірі 32 339,32 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що зазначені в акті перевірки результати вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС були здійснені з порушенням вимог Інструкції від 20.05.2008 № 281/171/578/155, що в акті перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, при проведенні перевірки відповідачем не були взяті до уваги густина та температурний режим, які змінюють фактичний об`єм нафтопродуктів (літри).

При цьому, суд дійшов висновку, що при порівнянні об`ємів, залишки РРО не можуть відповідати фактичним залишкам у резервуарі, оскільки при температурі менше ніж +15 С оприбуткування у РРО є більшим, ніж фактичний об`єм, що потрапляє до резервуару на АЗС, що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів, які зазначені в акті перевірки, а також висновки податкового органу про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не підтверджено та не доведено відповідачем.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову, наполягаючи на правомірності податкового повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 002571403, наводячи викопіювання з акта перевірки та стверджуючи, що РРО здійснює облік саме фактичного пального, яке було прийнято по ТТН на АЗС, та наполягаючи на тому, що при проведенні перевірки контролюючим органом було дотримано вимоги Інструкції від 20.05.2008 № 281/171/578/155.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та звертає увагу на те, що відповідачем у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків запасів вказано лише об`єми нафтопродуктів, але не вказано необхідної інформації про виконання таких замірів (методу, способу, обладнання), що виключає підстави вважати інформацію, викладену в акті перевірки достовірною.

При цьому, в обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на висновки Верховного Суду у справах №№ 826/18483/13-а, 819/1026/13-а, 806/1403/16, 806/2402/16, 812/1508/17.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Миколаївській області було проведено фактична перевірка АЗС, що належить ПАТ «Укрнафта» та розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, 29-а.

За результатами зазначеної перевірки складено акт фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів № 0063/14/29/00135390 від 18.03.2019.

У вказаному акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 26 085,41 грн., установлено надлишок товарів на АЗС у розмірі 16 169,66 грн. та нестачу в розмірі 9 915,75 грн.

На підставі висновків даного акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 002571403 від 11.04.2019, яким позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 32 339,32 грн.

Позивач оскаржив таке ППР за процедурою адміністративного оскарження до ДФС України.

Рішенням ДФС України № 28219/6/99-99-11-06-01-25 від 20.06.2019 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № 002571403, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення № 002571403 від 11.04.2019 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281/171/578/155).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Порядок здійснення вимірювань об`єму та маси нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією № 281/171/578/155.

У пункті 2.1 Інструкції № 281/171/578/155 визначено, що облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС- в одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Суд зауважує, що в акті перевірки (та додатків до нього) не зазначено, який саме метод було застосовано при перевірці щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) на автозаправній станції позивача.

Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Інструкції № 281/171/578/155 об`ємна-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах - цистернах, напівпричепах-цистернах). Границі відносної похибки методу не мають перевищувати: ± 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше; ± 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів. Значення відносної похибки методу в конкретних випадках його застосування мають визначатись відповідно до ГОСТ 26976.

Згідно з підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 Інструкції № 281/171/578/155 об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки (ПРК) і оливороздавальні колонки (ОРК), що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж ± 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж ± 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК. Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником суігарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив. Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що Інструкція № 281/171/578/155 є спеціальним нормативним актом, який установлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів, і дотримання такого порядку є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

При цьому, контролюючі податкові органи при проведенні перевірки АЗС та встановленні фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах повинні зазначати у відповідному акті перевірки та в додатку до нього інформацію про методи, способи та обладнання, за допомогою яких ним здійснювалося зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, в іншому випадку, за відсутності такої інформації, зазначені у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (що є додатком до акта перевірки) дані щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів не можуть вважатися достовірними.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/18483/13-а, від 12.12.2018 у справі № 819/1026/13-а та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені в акті перевірки результати вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС позивача були здійснені контролюючим податковим органом з порушенням вищевказаних вимог Інструкції № 281/171/578/155, а саме без визначення як безпосередньо в акті, так і в додатку до нього (у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів) інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає вказана Інструкція. Також при проведенні перевірки відповідачем не були взяті до уваги густина та температурний режим, які змінюють фактичний об`єм нафтопродуктів (літри), проте маса (кілограми) таких продуктів залишаються без змін.

З огляду на це та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у зазначених вище постановах, інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів на АЗС позивача, які зазначені в акті перевірки та додатку до нього, не може вважатись достовірною, а твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, є недоведеними.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами цієї справи, спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати на АЗС позивача знаходились у належному стані, паливороздавальні колонки були повірені та опломбовані і відповідали технічним вимогам для застосування на АЗС.

Разом з тим, висновок контролюючого органу про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, зроблений виходячи із нестачі нафтопродуктів, тобто невідповідності між залишками запасів та даними обліку та фактичними залишками запасів, однак сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, а може бути наслідком інших обставин. У даному випадку податковим органом не розмежовано надлишок та нестачу товару з таким порушенням, як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що згідно з матеріалами перевірки, на підставі яких відповідачем прийнято спірне ППР, у ході її перевірки контролюючим органом не було поставлено під сумнів дані обліку товарних запасів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та протиправності винесення податкового повідомлення-рішення від 11.04.2019 № 002571403, яким до ПАТ «Укрнафта» застосовано штрафні санкції у розмірі 32 339,32 грн.

Твердження апелянта про те, що при проведенні перевірки контролюючим органом було дотримано вимоги Інструкції від 20.05.2008 № 281/171/578/155, апеляційний суд відхиляє, з огляду на вищезазначене.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в цій справі в повному обсязі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної податкової служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 вересня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: