Справа № 160/7264/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року Справа № 160/7264/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Царікової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
02 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в листопаді 2019 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зарахування до страхового стажу в полуторному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР з 19.09.1977 по 08.10.1980, з 09.10.1980 по 06.11.1980, з 07.11.1980 по 07.09.1983. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 8680/Д-09 від 29.11.2019 ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні вищезазначених періодів роботи до страхового стажу, оскільки у її трудовій книжці не зазначено, що в ці періоди вона працювала згідно трудових угод. Документи, які б підтвердили факт укладання трудового договору та користування пільгами для працівників Крайньої Півночі в пенсійній справі відсутні. Позивач вважає, що обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності здійснюється на підставі трудової книжки, якою підтверджується факт роботи позивачки на Орджонікідзевському райбиткомбінаті у вищезазначені періоди, та зазначено про право користування пільгами. З таких підстав позивач вважає відмову у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 відкрито провадження у справі № 160/7264/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Також відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про не зарахування періодів роботи до страхового стажу їй стало відомо у 2017 році, адже стосовно цих позовних вимог винесене рішення.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 30.11.1994 одержує пенсію за віком.
В листопаді 2019 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зарахування до страхового стажу в полуторному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР з 19.09.1977 по 08.10.1980, з 09.10.1980 по 06.11.1980, з 07.11.1980 по 07.09.1983.
Листом від 29.11.2019 № 8680/Д-09 Нікопольський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на вищезазначене звернення повідомив, що загальний стаж роботи позивача складає 36 років 9 місяців 9 днів (зарахований по 05.08.1997), в тому числі період роботи з 02.09.1974 по 01.09.1977 зараховано в полуторному розмірі на підставі трудової угоди.
Щодо інших періодів роботи на Крайній Півночі, а саме: з 19.09.1977 по 08.10.1980, з 09.10.1980 по 06.11.1980, з 07.11.1980 по 07.09.1983, то у трудовій книжці не зазначено, що і ці періоди позивач працювала згідно трудових угод. Також документів, які б підтвердили факт укладення трудового договору та користування пільгами для працівників Крайньої Півночі в пенсійній справі немає.
Для можливого обчислення зазначеного стажу роботи в полуторному розмірі, протягом 2010-2011 років були зроблені запити щодо підтвердження факту укладення трудових договорів до архівної установи адміністрації п. Покровська Орджонікідзевського району Республіки Саха (Якутія), а також до філіалу Хангаласького району житлово-комунального господарства Саха (Якутія).
На запити надійшли довідки, які підтверджують стаж роботи на загальних підставах, тому відсутні підстави для зарахування вищезазначених періодів на пільгових умовах (у полуторному розмірі).
Позивач вважає такі дії пенсійного органу протиправними, що й стало підставою для звернення до суду.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до таких висновків.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10.02.1960), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 №1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26.09.1967).
Абзацом третім пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.
У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком або по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Статтею 3 Указу від 26.09.1967 встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням внесених змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 і статтею 3 Указу від 26.09.1967 - за умови укладання трудового договору строком на 3 роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція).
Отже, стаття 5 Указу від 10.02.1960 чітко зазначає, що пільги, встановлені цією статтею, розповсюджуються на тих осіб, які укладали строкові трудові договори про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.
Наявними матеріалами у справі, зокрема трудовою книжкою, підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди, а саме:
з 19.09.1977 по 08.10.1980 у Орджонікідзевському райбиткомбінаті майстром по пошиву легкої сукні;
з 08.10.1980 по 06.11.1980 на посаді учня газооператора на Покровському вузлі зв`язку;
з 06.11.1980 по 07.09.1983 на посаді машиніста парових котлів на Покровському ППМ та ЕМ.
Відомості, зазначені у трудовій книжці позивачки підтверджують тривалість трудового стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, проте посилання на користування пільгами по обчисленню страхового стажу при призначенні пенсії відсутні. Також, в трудовій книжці відсутні посилання на укладання строкового договору та право користування пільгами. Зазначене свідчить про відсутність підстав для обчислення періоду роботи позивачки з 19.09.1977 по 08.10.1980, з 08.10.1980 по 06.11.1980, з 06.11.1980 по 07.09.1983 у співвідношенні один рік роботи за один рік та шість місяців.
Зазначені періоди також підтверджують архівні довідки, які надані пенсійному органу за запитом до місць роботи позивачки, однак жодним документом не підтверджено саме укладання трудового договору строком на 3 роки, що є обов`язковою умовою для зарахування пільгового стажу (один рік за один рік і шість місяців).
Окремо суд звертає увагу, що відповідачем не ставиться під сумнів факт роботи позивача, оскільки спірний період був зарахований ОСОБА_1 до її загального стажу без застосування пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців, що підтверджується пенсійною справою, наявною в матеріалах справи.
Пункт 2.1 р. II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 визначено вичерпний перелік документів, які подаються до заяви про призначення (перерахунок) пенсії. Так, в абз. 2 п.п. 2 п. 2.1 р. II Порядку зазначено:
За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР № 148.
Таким чином, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чітко визначив наявність двох обов`язкових складників для застосування пільгового обчислення стажу (один рік за один рік і шість місяців), відсутність хоча б однієї із підстав призведе до неврахування пільгового стажу при призначенні пенсії.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем подано до суду копію трудової книжки, що підтверджує тривалість трудового стажу позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайоньої Півночі та архівні довідки про заробітну плату і зміну назви підприємства, де працювала позивач, проте, вказані документи не містять даних, що позивач користувалась відповідними пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, зазначеними в абзаці 2 пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виключає можливість пільгового обчислення страхового стажу позивача.
Крім того, суд зазначає, що тільки самого факту роботи на підприємстві, яке знаходиться в районах Крайньої Півночі, є недостатньо для підтвердження наявності права на пільгове обрахування стажу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06 листопада 2019 року у справі №212/2529/16-а, якою залишив постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року без змін.
Разом з тим, суд відзначає, що позивач вже зверталася з означеного питання до суду. Так, судом встановлено, що у провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала справа №182/1875/17 за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання відповідача зарахувати їй періоди роботи: - з 19.09.1977 по 08.10.1980 року - на Орджонікідзевському райбиткомбінаті майстром по пошиттю легкої сукні; - з 08.10.1980 року по 06.11.1980 року - на посаді учня газооператора на Покровському вузлі зв`язку; - з 06.11.1980 року по 07.09.1983 року - машиністом парових котлів на Покровському ППМ та ЕМ у полуторному розмірі, як роботу в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а позивач просила суд зобов`язати відповідача сплатити їй недонараховану суму пенсії та виплатити пенсію у нарахованому розмірі з моменту досягнення пенсійного віку.
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.06.2017 у справі №182/1875/17, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 у справі №182/1875/17 постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року у справі № 182/1875/17 (2-а/0182/307/2017) - залишено без змін.
Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Означеними судовими рішеннями у справі №182/1875/17 встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки, довідки та копії наказу позивачка з 19.09.1977 по 08.10.1980 року працювала на Орджонікідзевському райбиткомбінаті майстром по пошиттю легкої сукні; з 08.10.1980 року по 06.11.1980 року - на посаді учня газооператора на Покровському вузлі зв`язку; - з 06.11.1980 року по 07.09.1983 року - машиністом парових котлів на Покровському ППМ та ЕМ.
Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. Як вбачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду та письмових заперечень відповідача на запити з проханням надати строкові трудові угоди, направлені на адресу архівної установи адміністрації п. Покровська Орженікідзевського району Республіки Саха (Якутія), а також до філіалу Хангала району житлово- комунального господарства Республіки Саха (Якутія), надійшли довідки, які підтверджують стаж позивачки на загальних підставах. Оскільки період роботи на Крайній Півночі з 19.09.1977 по 08.10.1980 року; з 08.10.1980 року по 06.11.1980 року та з 06.11.1980 року по 07.09.1983 року не підтверджено строковими трудовими договорами, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а отже, про відсутність підстав для їх задоволення у повному обсязі.
У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.139 КАС України позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 132, 134, 139, 241, 242-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 07 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова