Справа № 826/3905/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3905/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Добрянська Я.І.) у справі за адміністративним позовом підприємства "Здоров`я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство "Здоров`я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 13.12.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, прийняте Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 953 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 98 коп.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2020 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що на момент встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції було встановлено, що за вказаною адресою: 03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27, офіс 10 посадові особи, відповідальні за здійснення господарської діяльності Підприємства "Здоров`я - 2000", - не знаходились. На виконання умов статті 79 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу розпочали проведення документальної невиїзної перевірки, у ході якої встановлено порушення платником податків пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податків, що стало наслідком завищення позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року на суму 709 066 гривень. Підставою для вказаного висновку стало ненадання платником податків до перевірки документів, що підтверджують ведення фінансово-господарської діяльності, формування від`ємного значення та заявленого бюджетного відшкодування у вказаному періоді, а саме: видані та отримані податкові накладні, акти виконаних робіт/наданих послуг, товарно-транспортні накладні, виписки банку, платіжні доручення, договори фінансово-господарської діяльності, зовнішньоекономічні контракти, оборотно-сальдові відомості по рахунках 10, 11, 12, 15, 20, 22, 26, 28, 361, 3711, 631 та інші документи, які не ввійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із декларуванням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період, який перевірявся, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року на суму 709 066 гривень.

07.09.2020 до суду апеляційної інстанції від підприємства "Здоров`я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення; а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2020 залишити без змін.

У відзиві позивач вказує, що на підприємстві працюють інваліди, для яких встановлений неповний робочий день, тому очевидно, що коли інспектори прибули для проведення перевірки, посадові особи підприємства були відсутні. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність порушень позивачем норм податкового законодавства, а висновок відповідача не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджений жодним належним доказом.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що у період з 17.10.2017 по 23.10.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2017 року, за результатами якої складено акт від 26.10.2017 № 755/26-15-14-04-01/30404677.

Вказаним актом зафіксовано порушення Підприємством "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 709 066,00 гривень та застосовано до позивача штрафні санкції на суму 354 533,00 гривень.

На підставі акта перевірки від 26.10.2017 №755/26-15-14-04-01/30404677 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, згідно якого позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року в сумі 709 066,00 гривень та застосовано до позивача штрафні санкції на суму 354 533,00 гривень.

Таким чином, позивачу було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за січень 2017 року.

Разом з тим, позивач зазначав у позовній заяві, що він не отримував ані акту позапланової перевірки від 26.10.2017 №755/26-15-14-04-01/30404677, ані податкового повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, що позбавило його можливості оскаржити податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 № до Державної фіскальної служби України.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність перевірки, проведеної відповідачем на підставі наказу від 09.10.2017 №10361, та відсутності правових наслідків такої.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2017 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, у рядку 20.2.1 якої визначено суму бюджетного відшкодування, яка підлягає поверненню на рахунок платника у банку в сумі 709 066,00 грн.

До вказаної декларації було додано, крім іншого, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4), довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), довідка (Д6), квитанцію №2 щодо прийняття податкової декларації, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за звітний період 2017 року, податкові накладні за січень 2017 року, акт звірки взаєморозрахунків за договором поставки №1 від 14.12.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Вагрія».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач має право користуватися пільгами з оподаткування згідно Розпорядження КМДА №189 від 31.03.2016, №362 від 29.03.2017 та відповідно до статей 14, 141, 142, 143 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України».

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2017 відповідачем прийнято наказ № 10361, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2017 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2017 року №).

Згідно з пунктами 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинним законодавством встановлено дві форми вручення платнику податків документів, у таму числі і наказу про проведення перевірки, а саме:

1) надіслання документів на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

2) вручення документів особисто платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Також, колегія суддів враховує, що підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22 (далі - Методичні рекомендації), встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

Вказаним підпунктом Методичних рекомендацій також роз`яснено контролюючому органу, що з метою дотримання вимог Кодексу та прав платників податків доцільно забезпечити завчасне надіслання (вручення) повідомлень про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

З матеріалі справи колегією суддів встановлено, що 12.10.2017 відповідачем сформовано повідомлення №32184 про проведення з 17.10.2017 документальної позапланової перевірки позивача, яке разом з наказом від 09.10.2017 №10361 було направлено позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача.

Разом з тим, ні наказ, ні повідомлення не були вручені позивачеві, у зв`язку з поверненням поштового повідомлення 13.10.2017 з причин відсутності посадових осіб.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що повідомлення позивача про початок перевірки здійснено відповідачем у спосіб, що не передбачений Податковим кодексом України та Методичними рекомендаціями.

Як зазначає в апеляційній скарзі відповідач, за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві направлено до ГУ ДФС у м. Києві лист та було підтверджено відсутність посадових осіб Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» за місцезнаходженням та встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, заступником керівника органу державної податкової служби було складено довідку про встановлення фактичного місцезнаходження (місце проживання) платників податків для вжиття заходів, передбачених законодавством.

Однак, таку довідку не було надано відповідачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів враховує доводи позивача про те, що на Підприємстві "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» працюють інваліди, для яких встановлено неповний робочий день: з 10:00 до 16:00.

Так, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1.4.5 Методичних рекомендацій передбачено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової або фактичної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

У матеріалах справи міститься лист відповідача від 28.02.2018 № 8724/10/26-15-14-04-01-12 про надання матеріалів справи позивачу, а саме копії акту від 26.10.2017 №755/26-15-14-04-01/30404677 та податкового повідомлення-рішення форми «В3» від 13.12.2017 №. Крім того, у названому листі відповідач повідомляє про причини неможливості вручення копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, про що було направлено запит до оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві на встановлення місцезнаходження посадових осіб позивача.

Як вбачається в матеріалах справи відсутній запит відповідача до оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві на встановлення місцезнаходження посадових осіб позивача, а також відповідь оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві на запит відповідача, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності посадових осіб позивача за місцезнаходженням юридичної особи.

Відтак, з огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить висновку що доводи відповідача про відсутність позивача за адресою здійснення останнього господарської діяльності не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що саме порушення відповідачем встановленої процедури повідомлення платника податків про початок проведення позапланової невиїзної перевірки стало наслідком невручення позивачеві наказу від 09.10.2017 №10361 та повідомлення про проведення з 17.10.2017 документальної позапланової перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України».

Крім того, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.03.2017 між позивачем та адвокатським об`єднанням "СКІФ" було укладено договір про надання правової допомоги, у тому числі, в кримінальних провадженнях/судових справах/перевірках/проектах тощо. Таким чином, з 13.03.2017 Адвокатське об`єднання "СКІФ" є уповноваженим представником позивача.

13.07.2017 Адвокатське об`єднання "СКІФ" звернулось до Головного управління ДФС у м. Києві з адвокатським запитом № 2-13/07/17, у якому просило повідомити про час та дату проведення Головним управлінням ДФС у м. Києві позапланової виїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування за квітень 2017 року. Таким чином, відповідач вже у квітні 2017 року знав, про те, що на Підприємстві "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» працюють особи з обмеженими фізичними можливостями з неповним робочим днем, а саме з 10:00 до 16:00 год.

Відтак, колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності посадових осіб позивача за місцезнаходженням юридичної особи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2017 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування доводів позивача про те, що відповідач знав про режим роботи Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України».

З аналізу наведених норм статті 79 Податкового кодексу України та Методичних рекомендацій вбачається, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не виключає необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки.

Згідно з пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. Проте підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, тому з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

З огляду на наведене та враховуючи, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу як суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не дотримано виконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України в частині надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення під розписку копії наказу про проведення перевірки, тому у останнього не виникло право на проведення документальної невиїзної перевірки з питань достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування за січень 2017 року.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 6.02.2018 (справа №802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа №821/371/17) від 01.08.2018 (справа № 821/1667/16).

Таким чином, колегія суддів приходить висновку про незаконність перевірки, проведеної відповідачем на підставі наказу від 09.10.2017 №10361, та наявність у зв`язку з цим підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.12.2017 № (Форма «В1»), як такого, що прийняте за наслідком протиправно проведеної перевірки позивача без дотримання вимог законодавства.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, та апелянтом не доводиться неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, то в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов