Справа № 500/2163/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2163/19

31 серпня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представник позивача Сідий С.В.

представник відповідача Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс інвест" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс інвест" (далі - позивач, ТОВ "Агропродсервіс інвест") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПC у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.05.2019 року № та №, прийняті Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Агропродсервіс інвест", викладених у акті від 15.04.2019 року №479/19-00-14-01/34653281, відповідачем помилково зроблено висновок про заниження податку на додану вартість (далі - ПДВ), що підлягає сплаті до бюджету, у сумі 2938282,00 грн. та завищення від`ємного значення ПДВ за січень 2019 року у сумі 221369,00 грн., на підставі відображення в бухгалтерському та податковому обліку документування господарських операцій з придбання позивачем газу СПБТ та дизпалива у контрагентів: товариства з обмеженою відповідальністю "Демайд", товариства з обмеженою відповідальністю "Оілте", товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС Економ". Реальність господарських операцій підтверджуються належними первинними документами (договорами поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості, видатковими накладними, реєстрацією податкових накладних, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями), наданими при проведенні перевірки. Придбаний газ СПБТ зберігався в газових модулях, орендованих у ТОВ "АЗС Економ" (згідно з актами надання послуг, сплачених платіжними дорученнями), та використовувався позивачем для сушіння зернових сільськогосподарських культур в зерновій сушарці, придбаній у приватного підприємства "Астарта Груп" (відповідно до договору поставки, специфікації, акту приймання-передачі та видаткової накладної), про що свідчать акти списання товарів. Тоді як будь-яка інформація про не дотримання податкового законодавства іншими платниками податків не встановлює наявність порушення у позивача.

За таких обставин, позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, які підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 11.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 05.11.2019 року подано до суду відзив на позов (т.1 а.с.231-234). Заперечуючи проти позову, відповідач послався на нереальності господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки на момент проведення таких у ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте", ТОВ "АЗС Економ" згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) та ІС "Податковий блок" не було можливості поставки (доставки, транспортування, вигрузки, зберігання), а у ТОВ "Агропродсервіс інвест" можливості зберігання та використання газу СПБТ.

Первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами позивача, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є протиправним, а оскаржувані рішення контролюючим органом прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові (т.1 а.с.4-8), відповіді на відзив (т.1 а.с.247) та поясненнях (т.2 а.с.216-217), просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відзначив, що відсутність у перевізника, який здійснював доставку газу СПБТ, свідоцтва про допущення до перевезення небезпечних вантажів та документів щодо погодження маршрутів дорожнього перевезення небезпечних вантажів не може свідчити про нереальність господарських операцій, оскільки у позивача немає обов`язку здійснювати перевірку наявності чи дійсності дозвільних документі у перевізників товару. Водій ж який здійснював перевезення відповідно до товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) отримав свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозить небезпечні вантажі.

Не отримання позивачем будь-яких дозволів на експлуатацію газових модулів, інших місткостей для зрідженого газу та роботу сушильного обладнання зерна на зрідженому газі СПБТ, також не може свідчити про неможливість придбання позивачем газу СПБТ, його зберігання у орендованих газових модулях з достатнім об`ємом місткостей і використання. Водночас Управлінням Держпраці у Тернопільській області видано позивачу дозвіл, яким дозволено виконувати роботи підвищеної небезпеки, а саме зберігання балонів із стисненим, зрідженим газом та роботи із збереження та переробки зерна.

Поставлений газ СПБТ використовувався на сушіння сільськогосподарських культур, які були в розпорядженні позивача згідно зі звітів форми №29-сг про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2017 року та станом на 01.12.2018 року, процес чого оформлявся розпорядженнями на очистку, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав та актами на очистку, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав.

Позивач при виборі контрагентів, які поставляли газ СПБТ, діяв з належною обачністю та обережністю. Усі три контрагенти на момент здійснення господарських операцій були зареєстровані платниками ПДВ, при укладенні договорів з якими позивач пересвідчився, що дані керівників контрагентів зазначені в договорах, збігаються з даними керівників зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас, такі посадові особи не є підозрюваними чи обвинуваченими в кримінальних провадженнях, на які посилається відповідач в акті перевірки, про стан яких і чи матеріали даних кримінальних проваджень передавалися до суду на даний момент не відомо.

Господарські операції з придбання дизельного пального в ТОВ "АЗС Економ" відповідач також ставить під сумнів, і вважає, що по ним позивачем завищено податковий кредит, без обгрунтування в акті перевірки, тоді як в розпорядженні позивача є ємності для його зберігання.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві (т.1 а.с.231-234) та запереченні на відповідь на відзив (т.2 а.с.144-151), просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Наголосив, що в результаті проведених заходів та проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності платника податків відповідно до наявних інформаційних баз даних вбачається проведення фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру у зв`язку з відсутністю у платника матеріальних ресурсів, відсутністю у контрагентів трудових ресурсів з урахуванням віддаленості контрагентів один від одного, тому наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарських операцій з контрагентами з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків.

Позивачем укладено договори поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості з ТОВ "Демайд" та ТОВ "АЗС Економ", по яких відкрито кримінальні провадження. Дані контрагенти входять до переліку суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності , які імовірно входили до "конвертаційного центру" та надавали реально діючим підприємствам послуги з мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість, шляхом документального відображення безтоварних фінансово- господарських операцій з продажу товарно-матеріальних цінностей, та надання послуг без їх фактичного виконання. На підприємствах відсутні основні засоби та трудові ресурси, що необхідні для здійснення господарської діяльності, валові доходи на рівні валових витрат. Встановлено перелік реально діючих підприємств, які скористалися послугами "конвертаційного центру", серед яких є і позивач, внаслідок чого сформували незаконний податковий кредит з ПДВ, що може свідчити про ухилення від сплати податків.

ТОВ "АЗС Економ" не мало можливості виконати умови договору про надання ТОВ "Агропродсервіс інвест" в оренду газових модулів, оскільки власні основні засоби складають лише суму 28,1 тис.грн. та згідно зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних підприємство не орендувало газових модулів. До перевірки не представлено і товарно-транспортних накладних на перевезення газових модулів ТОВ "АЗС Економ" при прийнятті в оренду та прийнятті з оренди, а також документів, що підтверджують здійснення монтажу (відповідно демонтажу) та пуско-налагоджувальні роботи. Будь-яких дозволів на експлуатацію газових модулів, інших місткостей для зрідженого газу та роботу сушильного обладнання зерна на зрідженому газі СПБТ, позивач не одержував. Водночас враховуючи об`єм газу СПБТ, який можуть вмістити 4 газові модулі відповідно до інформації довільного формату про технічні характеристики, ТОВ "Агропродсервіс інвест" не мало можливості зберігати ту кількість газу, яка ніби то поставлялась контрагентами.

До перевірки позивачем також було надано товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) в яких вказано автомобіль - DAF, державний номер НОМЕР_1 , державний номер напівпричіпа не зазначено, автопідприємство - приватне підприємство "Прайд-1". Проте відповідно до ЄРПН, ПП "Прайд-1" будь-яких послуг ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ" не надавало. При цьому, автомобіль DAF 95 XF, державний номер НОМЕР_1 , не міг здійснювати перевезення газу СПБТ, оскільки свідоцтво про допуск транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів не видавалось, як і не здійснювалось оформлення та видача документів щодо погодження маршрутів дорожнього перевезення небезпечних вантажів для такого.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ТОВ "Агропродсервіс інвест" з 07.06.2006 року зареєстрований як суб`єкт господарювання, з 09.11.2006 року взятий на податковий облік в контролюючих органах та з 26.01.2007 року, і на час проведення перевірки, є платником ПДВ.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, правонаступником якого є відповідач, на підставі наказу від 14.02.2019 року №299 (т.2 а.с.218) та направлень від 22.02.2019 року №552, №553, №554, №555, №556, провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Агропродсервіс інвест" податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року, валютного - за період з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року, за результатами якої складено акт від 15.04.2019 року №479/19-00-14-01/34653281 (т.1 а.с.9-44).

За період з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року ТОВ "Агропродсервіс інвест" задекларовано податкового кредиту по ПДВ у сумі 88224277,00 грн. Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту по ПДВ встановлено його завищення в загальній сумі 3159651,00 грн., з яких 2757,00 грн. - безпідставно віднесено до податкового кредиту, що не підтвердженні зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригувань товариства з обмеженою відповідальністю "Терко Авто", та 3156894,00 грн. - по операціях з ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте", ТОВ "АЗС Економ".

Відповідно до висновків акта перевірки ТОВ "Агропродсервіс інвест" порушено:

п.44.1, п.44.2 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено суму ПДВ, що піддягає сплаті до бюджету, в розмірі 2938282,00 грн., в тому числі по періодах: жовтень 2017 року - 187170,00 грн.; листопад 2017 року - 1039956,00 грн.; грудень 2017 року - 291000,00 грн.; лютий 2018 року - 795589,00 грн.; січень 2019 року - 624567,00 грн.;

п.44.1, п.44.2 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення ПДВ за січень 2019 року в розмірі 221369,00 грн.

На підставі акта перевірки, 11.05.2019 року Головним управління ДФС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ, з яких 2938282,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 1469141,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 221369,00 грн. (т.1 а.с.45-47).

Не погодившись із такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, викладених в акті перевірки, і винесених на підставі них спірних рішень на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування платником ПДВ податкового кредиту визначений нормами ст.198 ПК України.

Відповідно до пп."а" п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

За визначенням ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до ст.1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Так, перевіркою правомірності визначення з 01.10.2017 року по 31.01.2019 року ТОВ "Агропродсервіс інвест" податкового кредиту по ПДВ встановлено його завищення в загальній сумі 3159651,00 грн., з яких 2757,00 грн. - безпідставно віднесено до податкового кредиту, що не підтвердженні зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригувань ТОВ "Терко Авто", та 3156894,00 грн. - по операціях з ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте", ТОВ "АЗС Економ".

Завищення податкового кредиту по ПДВ в сумі 2757,00 грн. відповідно до податкових накладних ТОВ "Терко Авто", не зареєстрованих в ЄРПН, позивачем не заперечується.

Спірним ж в даних правовідносинах є податкові наслідки у вигляді виникнення у позивача права на формування податкових вигод (податкового кредиту) в сумі 3156894,00 грн., пов`язані з реальним виконанням господарських операцій з контрагентами, з наявністю первинних документів, а також використанням придбаних товарів (послуг) в межах господарської діяльності платника податків.

Як встановлено судом, ТОВ "Агропродсервіс інвест" здійснювались операції з закупівлі нафтопродуктів у ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте", ТОВ "АЗС Економ", що використовувались для сушіння зернових сільськогосподарських культур.

Між позивачем, як покупцем, та ТОВ "Демайд", як постачальником, 16.10.2018 року укладено договір поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості №16.10.18/1 (т.1 а.с.51-52), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно з п.2.2 договору загальна кількість товару, асортимент і ціна товару погоджується сторонами при формуванні замовлення та визначаються в видаткових накладних, які виписуються постачальником.

Відповідно до п.4.2 договору поставка замовленого товару здійснюється в межах наявного на момент поставки асортименту і кількості товару у постачальника. Після підписання представниками обох сторін видаткової накладної про здачу-приймання товару замовлення втрачає цінність. Поставку товару здійснюється в строки, погодженні сторонами при прийняті заявки.

Умови поставку товару: за домовленістю сторін (п.4.3 договору).

При цьому, п.4.4 договору передбачено, що постачальник для передачі товару покупцю, надає останньому обладнання зазначене в акті приймання-передачі майна.

У п.5.1 договору визначено, що покупець здійсню оплату у розмірі 100% вартості отриманого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з дня відвантаження, зазначеного в видаткових накладних.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Демайд" виписано видаткові накладні: №355 від 16.10.2018 року, №356 від 17.10.2018 року, №357 від 18.10.2018 року, №399 від 19.10.2018 року, №400 від 23.10.2018 року, №401 від 29.10.2018 року, №459 від 16.11.2018 року, №460 від 21.11.2018 року, №461 від 26.11.2018 року (т.1 а.с.53-61) загалом на придбання газу СПБТ в кількості 164,992 т на суму 4331880,00 грн., в тому числі 721980,00 грн. ПДВ, поставлений позивачу на підставі товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти): №ДМД00000355 від 16.10.2018 року, №ДМД00000356 від 17.10.2018 року, №ДМД00000357 від 18.10.2018 року, №ДМД00000399 від 19.10.2018 року, №ДМД00000400 від 23.10.2018 року, №ДМД00000401 від 29.10.2018 року, №ДМД00000459 від 16.11.2018 року, №ДМД00000460 від 21.11.2018 року, №ДМД00000461 від 26.11.2018 року (т.1 а.с.62-70).

Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, про що зазначено в акті перевірки, та підтверджується платіжними дорученнями: №2592 від 16.10.2018 року, №2614 від 17.10.2018 року, №188 від 31.10.2018 року, №3736 від 16.11.2018 року, № 115 від 16.11.2018 року, №3188 від 16.11.2018 року №3592 від 14.03.2019 року (т.1 а.с.71-76).

По даних господарських операціях ТОВ "Демайд" складено на ТОВ "Агропродсервіс інвест" та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ в розмірі 721980,00 грн.

Між позивачем, як покупцем, та ТОВ "Оілте", як постачальником, 27.12.2016 року укладено договір поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості №2712/1 (т.1 а.с.77-78), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно з п.2.2 договору загальна кількість товару, асортимент і ціна товару погоджується сторонами при формуванні замовлення та визначаються в видаткових накладних, які виписуються постачальником.

Відповідно до п.4.2 договору поставка замовленого товару здійснюється в межах наявного на момент поставки асортименту і кількості товару у постачальника. Після підписання представниками обох сторін видаткової накладної про здачу-приймання товару замовлення втрачає цінність. Поставку товару здійснюється в строки, погодженні сторонами при прийняті заявки.

Умови поставку товару: за домовленістю сторін (п.4.3 договору).

При цьому, п.4.4 договору передбачено, що постачальник для передачі товару покупцю, надає останньому обладнання зазначене в акті приймання-передачі майна.

У п.5.1 договору визначено, що покупець здійсню оплату у розмірі 100% вартості отриманого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з дня відвантаження, зазначеного в видаткових накладних.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Оілте" виписано видаткові накладні: №719 від 02.10.2017 року, №720 від 04.10.2017 року, №721 від 07.10.2017 року, №722 від 10.10.2017 року, №723 від 12.10.2017 року, №724 від 14.10.2017 року, №758 від 16.10.2017 року, №759 від 18.10.2017 року, №760 від 20.10.2017 року, №761 від 23.10.2017 року, №762 від 25.10.2017 року, №763 від 27.10.2017 року, №764 від 31.10.2017 року (т.1 а.с.78а-90) загалом на придбання газу СПБТ в кількості 239,322 т на суму 5949989,40 грн., в тому числі 991664,90 грн. ПДВ, поставлений позивачу на підставі товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти): №ОТ000000719 від 02.10.2017 року, №ОТ000000720 від 04.10.2017 року, №ОТ000000721 від 07.10.2017 року, №ОТ000000722 від 10.10.2017 року, №ОТ000000723 від 12.10.2017 року, №ОТ000000724 від 14.10.2017 року, №ОТ000000758 від 16.10.2017 року, №ОТ000000759 від 18.10.2017 року; №ОТ000000760 від 20.10.2017 року, №ОТ000000761 від 23.10.2017 року, №ОТ000000762 від 25.10.2017 року, №ОТ000000763 від 27.10.2017 року, №ОТ000000764 від 31.10.2017 року (т.1 а.с.91-103).

Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, про що зазначено в акті перевірки, та підтверджується платіжними дорученнями: №5446 від 03.10.2017 року, №5458 від 04.10.2017 року, №3141 від 19.10.2017 року, №5653 від 26.10.2017 року, №3179 від 03.11.2017 року, №5847 від 09.11.2017 року, №3191 від 09.11.2017 року, №3199 від 13.11.2017 року, №3200 від 14.11.2017 року (т.1 а.с.104-110).

По даних господарських операціях ТОВ "Оілте" складено на ТОВ "Агропродсервіс інвест" та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ в розмірі 991664,90 грн.

Між позивачем, як покупцем, та ТОВ "АЗС Економ", як постачальником, 20.11.2017 року укладено договір поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості №2011/17-1 (т.1 а.с.111-112), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно з п.2.2 договору загальна кількість товару, асортимент і ціна товару погоджується сторонами при формуванні замовлення та визначаються в видаткових накладних, які виписуються постачальником.

Відповідно до п.4.2 договору поставка замовленого товару здійснюється в межах наявного на момент поставки асортименту і кількості товару у постачальника. Після підписання представниками обох сторін видаткової накладної про здачу-приймання товару замовлення втрачає цінність. Поставку товару здійснюється в строки, погодженні сторонами при прийняті заявки.

Умови поставку товару: за домовленістю сторін (п.4.3 договору).

При цьому, п.4.4 договору передбачено, що постачальник для передачі товару покупцю, надає останньому обладнання зазначене в акті приймання-передачі майна.

У п.5.1 договору визначено, що покупець здійсню оплату у розмірі 100% вартості отриманого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з дня відвантаження, зазначеного в видаткових накладних.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "АЗС Економ" виписано видаткові накладні: №53 від 08.11.2017 року, №54 від 09.11.2017 року, №55 від 13.11.2017 року, №66 від 14.11.2017 року, №56 від 15.11.2017 року, №88 від 16.11.2017 року, №90 від 17.11.2017 року, №89 від 20.11.2017 року, №91 від 21.11.2017 року, №92 від 24.11.2017 року, №112 від 25.11.2017 року, №133 від 27.11.2017 року, №137 від 29.11.2017 року, №202 від 22.12.2017 року, №201 від 25.12.2017 року, №203 від 27.12.2017 року, №204 від 28.12.2017 року, №205 від 29.12.2017 року, №58 від 16.01.2018 року, №59 від 18.01.2018 року, №60 від 22.01.2018 року, №61 від 24.01.2018 року, №62 від 26.01.2018 року, №124 від 19.02.2018 року, №125 від 22.02.2018 року, №126 від 27.02.2018 року (т.1 а.с.113-138) загалом на придбання газу СПБТ в кількості 287,492 т на суму 6134945,60 грн., в тому числі 1022490,44 грн. ПДВ, та дизпалива в кількості 90300 л на суму 2149140,00 грн., в тому числі 358190,01 грн. ПДВ, поставлений позивачу на підставі товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти): №АЕ0000053 від 08.11.2017 року, №АЕ0000054 від 09.11.2017 року, №АЕ0000055 від 13.11.2017 року, №АЕ0000066 від 14.11.2017 року, №АЕ0000056 від 15.11.2017 року, №АЕ0000088 від 16.11.2017 року, №АЕ0000090 від 17.11.2017 року, №АЕ0000089 від 20.11.2017 року, №АЕ0000091 від 21.11.2017 року, №АЕ0000092 від 24.11.2017 року, №АЕ00000112 від 25.11.2017 року, №АЕ00000133 від 27.11.2017 року, №АЕ00000137 від 29.11.2017 року, №АЕ00000202 від 22.12.2017 року, №АЕ00000201 від 25.12.2017 року, №АЕ00000203 від 27.12.2017 року, №АЕ00000204 від 28.12.2017 року, №АЕ00000205 від 29.12.2017 року, №АЕ00000058 від 16.01.2018 року, №АЕ00000059 від 18.01.2018 року, №АЕ00000060 від 22.01.2018 року, №АЕ00000061 від 24.01.2018 року, №АЕ00000062 від 26.01.2018 року, №АЕ00000124 від 19.02.2018 року, №АЕ00000125 від 22.02.2018 року, №АЕ00000126 від 27.02.2018 року (т.1 а.с.139-164).

Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, про що зазначено в акті перевірки, та підтверджується платіжними дорученнями: №9 від 22.11.2017 року, №38 від 30.11.2017 року, №3244 від 19.12.2017 року, №6123 від 19.12.2017 року, №282 від 18.12.2017 року, №454 від 10.01.2018 року, №629 від 19.01.2018 року, №746 від 05.02.2018 року, №18 від 05.02.2018 року, №51 від 09.02.2018 року, №99 від 14.03.2018 року (т.1 а.с.165-172).

По даних господарських операціях "АЗС Економ" складено на ТОВ "Агропродсервіс інвест" та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ в розмірі 1380680,45 грн.

Суттю господарських операцій з ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте", ТОВ "АЗС Економ" є постачання газу СПБТ для ТОВ "Агропродсервіс інвест", який використовується для сушіння зернових сільськогосподарських культур зібраних з власних посівних площ.

Контролюючим органом заперечується факт поставки позивачу газу СПБТ, оскільки відповідно до ЄРПН ПП "Прайд-1" будь-яких послуг ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ" у різні періоди не надавало. При цьому, на думку відповідача, автомобіль DAF 95 XF, державний номер НОМЕР_1 , не міг здійснювати перевезення газу СПБТ, оскільки свідоцтво про допуск транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів не видавалось згідно інформації регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області №31/19-1587 від 11.04.2019 року (т.2 а.с.169), як і не здійснювалось оформлення та видача документів щодо погодження маршрутів дорожнього перевезення небезпечних вантажів для такого відповідно до відповіді на запит Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Тернопільській області №3080/41/33/01-2019 від 03.05.2019 року (т.2 а.с.167).

Як слідує з відомостей вищезазначених товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), перевезення нафтопродуктів здійснювалося на замовлення контрагентів позивача перевізником ПП "Прайд-1", водієм ОСОБА_1 , автомобілем DAF, державний номер НОМЕР_1 , державний номер напівпричіпа не зазначено.

Водночас, відповідно до ліцензії серії АЕ №265532, виданої 13.06.2013 року Укртрансінспекцією України на необмежений строк дії, ПП "Прайд-1" надано дозвіл на такий вид робіт як внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (т.1 а.с.173), а у водія ОСОБА_1 , який безпосередньо здійснював перевезення, наявне свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, №105396 від 30.12.2014 року, строком дії до 30.12.2019 року (т.1 а.с.249).

Відсутність ж у спірних правовідносинах свідоцтва про допуск транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів та документів щодо погодження маршрутів дорожнього перевезення небезпечних вантажів може говорити лише про не дотримання перевізником вимог законодавства про перевезення небезпечних вантажів, тоді як у позивача не було обов`язку здійснювати перевірку наявності чи дійсності дозвільних документів на вказаний вид робіт. Не може свідчити про нереальність господарських операцій і відомості ЄРПН, оскільки замовником послуг з перевезення вантажу були контрагенти позивача, а не ТОВ "Агропродсервіс інвест".

Газ СПБТ позивачем використовувався для сушіння зернових сільськогосподарських культур, наявність яких стверджується даними звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2017 року та станом на 01.12.2018 року (т.2 а.с.130-133, 134-137), що супроводжувалось складанням актів списання товарів: №2025 від 31.10.2017 року, №2026 від 31.10.2017 року, №2376 від 30.11.2017 року, №2377 від 30.11.2017 року, №2445 від 30.12.2017 року, №1346 від 31.01.2018 року, №1523 від 31.01.2018 року, №767 від 28.02.2018 року, №2153 від 31.10.2018 року, №2154 від 31.10.2018 року, №2156 від 31.10.2018 року, №2157 від 31.10.2018 року, №2675 від 30.11.2017 року (т.1 а.с.203-215), а також розпорядженнями та актами на очистку, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав та актами на очистку, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав (т.2 а.с.5-129).

Процес сушіння здійснювався безпосередньо в зерновій каскадній сушарці GSI-600AB, придбаній ТОВ "Агропродсервіс інвест" в ПП "Астарта Груп" відповідно до договору поставки №21/02 від 21.02.2012 року з специфікацією №1 від 21.02.2012 року та додатковою угодою №1 від 21.02.2020 року до такого (т.1 а.с.191-196, 197, 198), про що 28.05.2012 року складено акт приймання-передачі (т.а.с.199) та виписано видаткову накладну №РН-0000026 від 28.05.2012 року (т.1 а.с.200). Відповідно до інструкції до модульних зерносушилок GSI передбачено використання такого пального, як зріджений газ пропан (т.1 а.с.201-202).

Придбаний у контрагентів газ СПБТ зберігався у 4 газових модулях, орендованих ТОВ "Агропродсервіс інвест" в ТОВ "АЗС Економ" згідно з договором оренди №0103/17 від 01.03.2017 року, переданого 01.03.2017 року та повернутого 31.12.2018 року на підставі актів приймання-передачі майна (т.1 а.с.176-177). Надання послуг з оренди газових модулів підтверджується актами №7 від 31.03.2017 року, №10 від 28.04.2017 року, №14 від 31.05.2017 року, №15 від 30.06.2017 року, №17 від 31.07.2017 року, №18 від 31.08.2017 року, №19 від 30.09.2017 року, №20 від 31.10.2017 року, №115 від 30.11.2017 року, №190 від 29.12.2017 року, №127 від 28.02.2018 року (т.1 а.с.178-188), оплачених платіжними дорученнями №3201 від 14.11.2017 року та №52 від 09.02.2018 року (т.1 а.с.189-190).

Що стосується неможливості позивачем зберігати ту кількість газу, яка поставлялась контрагентами, то в розрахунках відповідача, наведених у запереченні на відповідь на відзив (т.2 а.с.144-151), безпідставно застосовано відомості лімітно-збірних картках по сушці №1 та №2 (т.2 а.с.160-165) лише у день поставки та залишено поза увагою той факт, що в 2018 році орендовані газові модулі були замінені з більшим об`ємом місткостей (т.2 а.с.232), які перебували у користуванні ТОВ "АЗС Економ" на підставі договору оренди №0811/1/17, укладеного 08.11.2017 року з приватним підприємством "Артвін", та акта приймання-передачі майна від 08.11.2017 року (т.2 а.с.233, 234).

Посилання контролюючого органу на відсутність у позивача будь-яких дозволів на експлуатацію газових модулів АЗС, місткостей для зрідженого газу та сушильного обладнання зерна на зрідженому газі СПБТ згідно інформації Управління Держпраці в Тернопільській області №1308/01-05-8.3/19 від 05.04.2019 року (т.2 а.с.159) спростовуються наявним в матеріалах справи дозволом Управління Держпраці в Тернопільській області №087.17.61, виданим 26.07.2017 року ТОВ "Агропродсервіс інвест", строком дії до 25.07.2022 року, на виконання робіт підвищеної небезпеки, серед яких зберігання балонів із стисненим, зрідженим газом; роботи із збереження та переробки зерна (т.2 а.с.1).

Господарські операції з придбання дизельного пального в ТОВ "АЗС Економ" відповідач також ставить під сумнів, і вважає, що по ним позивачем завищено податковий кредит, однак без жодного обгрунтування в акті перевірки та в матеріалах даної адміністративної справи, тоді як в розпорядженні позивача є ємності для його зберігання, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії TP-VIII №002821 від 11.09.2019 року, в якому на зворотній стороні вказано, що відповідно до протоколу від 02.04.2012 року ТОВ "Агропродсервіс інвест" передано в рахунок майнового паю 4 резервуари нафтопродуктів об`ємом 60 м.куб. (т.2 а.с.138).

Реальність виконання господарських операцій з придбання позивачем газу СПБТ та дизпалива у ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ" також підтверджується реєстрацією відповідних податкових накладних в ЄРПН, що відповідачем не оспорюється, на момент складення яких контрагенти позивача були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як суб`єкти господарювання (т.2 а.с.220-222, 223-225, 226-228) та платниками ПДВ (т.2 а.с.2, 3, 4).

Як на підставу висновку про фіктивність постачальників в акті перевірки зроблено посилання на інформацію, отриману з ЄРПН та баз даних ІС "Податковий блок", відповідно до якої в контрагентів позивача відсутні основні засоби та трудові ресурси, що необхідні для здійснення господарської діяльності, зокрема кількість працюючих у ТОВ "Оілте" станом на 31.12.2017 року складала 0 чоловіків.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача достатнього обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання обумовлених договорами умов, суд зауважує, що такі обставини не виключають можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчать про отримання необґрунтованої вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за умови укладення цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу.

При цьому, що позивач не може нести відповідальність за порушення своїми контрагентами правил звітування про наявність основних фондів та/чи трудових ресурсів, оскільки за чинними нормами права будь-яка відповідальність, у тому числі цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи.

Також відповідач стверджує, що позивачем укладено договори поставки нафтопродуктів та інших продуктів (речовин, суміші) хімічної промисловості з ТОВ "Демайд" та ТОВ "АЗС Економ", по яких відкрито кримінальні провадження. Дані контрагенти входять до переліку суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності , які імовірно входили до "конвертаційного центру" та надавали реально діючим підприємствам послуги з мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість, шляхом документального відображення безтоварних фінансово-господарських операцій з продажу товарно-матеріальних цінностей, та надання послуг без їх фактичного виконання. На підприємствах відсутні основні засоби та трудові ресурси, що необхідні для здійснення господарської діяльності, валові доходи на рівні валових витрат. Встановлено перелік реально діючих підприємств, які скористалися послугами "конвертаційного центру", серед яких є і позивач, внаслідок чого сформували незаконний податковий кредит з ПДВ, що може свідчити про ухилення від сплати податків.

У той же час, норми ПК України не ставлять у залежність право платника ПДВ на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) дійсно придбав товари (послуги), призначені для використання у господарській діяльності, та мав реальні витрати у зв`язку з їх придбанням. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо підстав виникнення права на податковий кредит. Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, зокрема в постановах від 18.05.2018 року у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 року у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 року у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 року у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 року у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 року у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 року у справі №500/2733/18.

Суд наголошує, що за умови подання платником ПДВ належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог ст.201 ПК України, задекларований податковий кредит вважається підтвердженим (правомірним), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Вказане відповідає нормі ч.2 ст.77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою п.56.4 ст.56 ПК України, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених ПК України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Висновки ж відповідача, які ґрунтуються лише на податковій інформації та звітності контрагентів позивача, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Вищенаведені положення податкового законодавства, підтверджують висновок про те, що суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної в разі фактичного повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, та з метою подальшого використання таких товарів/послуг для господарської діяльності платника податків.

При перевірці обставин, які вказують, що основною метою укладення платником податків угоди (операції) було не отримання результатів підприємницької діяльності, а отримання податкової економії, податкові органи повинні довести, що така угода (операція) не має будь-якої розумної мети з позиції господарської необхідності її укладення і виконання, а має на меті лише зменшення податкових зобов`язань, та (або) є частиною схеми, основною метою якої є отримання незаконної податкової вигоди.

При цьому необхідно враховувати й те, що положення чинного законодавства не обмежують саме право платників податків проводити свої господарські операції так, щоб податкові наслідки були мінімальними, проте в обраному платником податків варіанті угоди (операції) не повинна бути присутньою ознака штучності, яка позбавлена господарського сенсу.

Документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Суд акцентує увагу на тому, що при встановленні факту реального чи нереального здійснення господарської операції перевірці підлягають не лише окремі документи; оцінка даних повинна здійснюватися в сукупності та взаємозв`язку із повним комплектом документів, складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення операції та/або звичаєвій практиці, та із доказами, перелік яких передбачений статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того необхідно зазначити, що у контролюючого органу відсутні повноваження щодо визнання правочинів недійсними (нікчемними) при проведенні перевірки платників податків, оскільки законодавством встановлено спеціальну судову процедуру для визнання правочинів нікчемними/недійсними, контролюючим органом, всупереч вимог процесуального законодавства, таких доказів надано не було, зокрема судового рішення, яким би було визнано договори позивача з контрагентом недійсними або нікчемними.

З огляду на викладене суд відзначає, що господарські операції позивача з контрагентами ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ" у своїй сутті спрямованні на постачання газу СПБТ для використання у звичайні діяльності сільськогосподарського виробника: сушіння зернових сільськогосподарських культур зібраних з власних посівних площ з метою покращення їх зберігання та забезпечення якості зібраної продукції.

Господарські операції з придбання дизельного пального в ТОВ "АЗС Економ" у своїй сутті спрямовані на забезпечення звичайних потреб підприємства у заправці сільскогосподарської техніки.

На думку суду, доказів, які б могли спростувати дані обставини відповідач суду не надав, наведені ним аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Також суд критично оцінює посилання Головне управління ДПС у Тернопільській області на матеріали кримінальних проваджень, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ця ж норма дублюється у ст.17 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно ст.84 Кримінального процесуального кодексу доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Результати проведення органами досудового слідства слідчих дій в рамках кримінальної справи не можуть вважатися належним та допустимим доказом в розумінні ст.72 КАС України, а є лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом - закріпленням у обвинувальному вироку суду, що набрав законної сили.

Відтак, отримана у ході досудового слідства по кримінальних справах інформація, на яку посилається відповідач в обґрунтування доводів про недобросовісність операцій ТОВ "Агропродсервіс інвест" з контрагентами, не може слугувати належним підтвердженням нереальності таких операцій.

Доводів про ухвалення судом вироків у кримінальних провадженнях, які б мали преюдиційне значення для цієї адміністративної справи, Головне управління ДПС у Тернопільській області не наводить.

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз правових норм свідчать про здійснення ТОВ "Агропродсервіс інвест" господарських операцій з ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ", зміст яких не суперечить вимогам національного законодавства, та підтверджується, крім укладених договорів, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, сплаченими коштами, реєстрацією податкових накладних та іншими належними документальними доказами, наявними в матеріалах справи та описаними вище, які містять необхідні дані про об`єкт і базу оподаткування ПДВ та відповідають вимогам ст.9 Закону №996-XIV, відсутності реального характеру яких контролюючим органом не доведено належними доказами, що дає підстави для висновку про правомірність формування платником податкового кредиту по ПДВ в сумі 3156894,00 грн. та визначення від`ємного значення ПДВ за січень 2019 року в розмірі 221369,00 грн.

Суд відзначає, що завищення, встановлене перевіркою, визначення податкового кредиту по ПДВ, в сумі 2757,00 грн. в жовтні 2017 року відповідно до податкових накладних ТОВ "Терко Авто", не зареєстрованих в ЄРПН, позивачем не оспорюється.

З огляду на викладене, оскільки позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій з контрагентами ТОВ "Демайд", ТОВ "Оілте" та ТОВ "АЗС Економ", натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку про безпідставне донарахування податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 2935525,00 грн. (2938282,00 - 2757,00 = 2935525,00) з застосування штрафних санкцій в розмірі 1467762,50 грн. (1469141,00 - 50% від 2757,00 = 1467762,50) та зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ в сумі 221369,00 грн. шляхом прийняття 11.05.2019 року податкових повідомлень рішенням від №, в частині вказаній судом, та № відповідно, що свідчить про невідповідність таких вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 19210,00 грн. згідно квитанції від 07.10.2019 року №6879 (т.1 а.с.220) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року № прийняте Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року № прийняте Головним управлінням ДФС у Тернопільській області в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 2935525 грн. і штрафних санкціях 1467762,5 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Тернопільській області сплачений товариством з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс інвест" судовий збір в розмірі 19210 грн. згідно квитанції від 07.10.2019 року №6879.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс інвест" місцезнаходження/місце проживання вул. Зарудка, 1 В,смт. Козлів,Козівський район, Тернопільська область,47631 ЄДРПОУ/РНОКПП 34653281

відповідач: -Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження/місце проживаннявул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763;

Головуючий суддя Мандзій О.П.