Справа № 480/3175/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2020 р. Справа № 480/3175/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просить стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 03.02.2020 по 15.05.2020 в сумі 51327,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.02.1998 по 02.02.2020 ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наказом від 31.01.2020 позивача з 02.02.2020 звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу військової частини. В день звільнення позивачу не була виплачена компенсація за не отримане речове майно в сумі 53068,22 грн. Фактично вказані кошти були перераховані йому 07.05.2020. Крім того, за рішенням суду 15.05.2020 позивачу виплачено суму індексації в розмірі 13747,74 грн. Оскільки в день звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку (не виплачено усі належні до виплати суми) з урахуванням положень ст. 117 Кодексу Законів про працю України ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки, а саме з 03.02.2020 по 15.05.2020.

Відповідач подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні та зазначив, що спеціальним військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах, а проходять службу. Структуру грошового забезпечення визначено ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством тому передбачені трудовим законодавством норми оплати праці і порядок вирішення спорів не поширюються на військовослужбовців, а тому застосування норм ст. 117 КЗпП України є безпідставним. Крім того зазначив, що Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 25.05.2020 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 09.09.2020 судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Сумському прикордонному загоні. Наказом від 31.01.2020 № 43-ОС з позивачем припинено контракт та виключено його зі списків особового складу, остаточним днем служби встановлено 02.02.2020 (а.с. 7).

При звільненні позивачу було видано довідку № 10 про вартість речового майна, що належить до видачі, відповідно до якої грошова компенсація вартості такого майна складає 53068,22 грн. (а.с. 12-13).

Як зазначив позивач, при звільненні зі служби вказана сума не була йому виплачена, натомість компенсація була перерахована йому в розмірі 52272,20 грн. 07.05.2020, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 19).

Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 по справі № 480/1331/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Сумський прикордонний загін нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01.07.2015 по 28.02.2018 (а.с. 8-9).

На виконання вказаного рішення, 15.05.2020 позивачу перерахована індексація грошового забезпечення в розмірі 13747,74 грн. (а.с. 20).

Таким чином, в день звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку на виконання вимог ст. 116 КЗпП України у зв`язку із чим позивач, звернувшись до суду, просить стягнути на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 03.02.2020 по 15.05.2020.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Оскільки, в день звільнення позивача - 02.02.2020 відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено грошової компенсації за не отримане речове майно та не виплачено сум індексації грошового забезпечення, позивач має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення з Сумського прикордонного загону середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено судом, 15.05.2020 суми грошової компенсації та індексації були перераховані позивачу.

Для розрахунку суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні враховується сума середньоденного грошового забезпечення позивача та кількість днів затримки.

Так, згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 08.05.2020 № 169 середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складає 503,21 грн. (а.с. 21).

Кількість днів затримки з 03.02.2020 по 15.05.2020 складає 50 робочих днів, таким чином сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає 25160,50 грн. (503,21 * 50).

Судом враховується, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету та інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо розміру суми компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд застосовує принцип співмірності, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.07.2018 у справі № 825/325/16.

Суд зазначає, що з урахуванням часу, протягом якого з позивачем не було проведено розрахунку, розміру його грошового забезпечення до звільнення та враховуючи той факт, що належні ОСОБА_1 суми компенсації були перерахована відповідачем добровільно, суд вважає співмірною сумі виплаченої компенсації, суму середнього заробітку в розмірі середньомісячного грошового забезпечення позивача, що складає 15599,48 грн.

При цьому суд не погоджується із твердженнями відповідача в частині того, що на військовослужбовців не розповсюджуються норми ст. 116 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 по справі № 825/598/17 порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством.

Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

З огляду на встановлені обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 15599,48 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15599,48 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.09.2020.

Суддя С.М. Гелета