Справа № 300/995/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2020 р. справа № 300/995/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 5310,00 грн. за втрату майна, -
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач), в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача 5310,00 грн. за завдані Державі збитки в особі Військової частини НОМЕР_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що під час проходження військової служби відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрату майна служби РАО. Так, відповідач завдав державі шкоди в особі військової частини НОМЕР_1 відповідно до довідки № 224 від 27.03.2020 на суму 5310,00 грн. Згідно наказу командира 80 окремої десантно-штурмової бригади від 11.02.2020 № 20-РС на підставі частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідача увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 13.01.2015. ОСОБА_1 не вчинив жодних дій щодо погашення боргу. За вказаних обставин, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою суду від 18.05.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.
02.06.2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд відповідно до частин 3 та 4 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України направив до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області запит про надання інформації про місце проживання відповідача.
18.06.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 з 05.05.2016: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 23.06.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався. Ухвала про відкриття провадження від 23.06.2020 була направлена за адресою місця проживання, наданою Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області на запит суду: АДРЕСА_1 . Однак ухвала повернулася на адресу суду 22.07.2020 з відміткою установи поштового зв`язку: за закінченням терміну зберігання.
Окрім цього, суд зазначає, що на веб-сайті Івано-Франківського окружного адміністративного суду 27.08.2020 опубліковано повідомлення про розгляд справи № 300/995/20.
Відповідно до частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, вважається, що відповідачу вручено ухвалу суду від 23.06.2020 та судове повідомлення про розгляд справи належним чином, а справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2014 № 193 зарахований в списки особового складу на посаду санітара медичної роти (а.с. 4).
Згідно відомості про закріплення зброї за особовим складом медичної роти в/ч НОМЕР_1 за відповідачем закріплено АКС - 74 № НОМЕР_2 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с. 62). Вказане також підтверджується записом у військовому квитку відповідача серії НОМЕР_3 (а.с. 64).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 14.01.2015 № 10 відповідача зараховано в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 з дня самовільного залишення військової частини, а саме 02.01.2015 та до дня повернення у військову частину. Призупинено виплату грошового забезпечення з 02.01.2015 (а.с. 13).
З метою встановлення причин та обставин втрати індивідуальної зброї АКС - 74 № 1545344 санітаром госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_5 солдатом ОСОБА_1 при переведенні з Харківського військового шпиталю до Військово-медичного клінічного Центру Західного регіону м. Львів в період 30-31 жовтня 2014 року, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 06.05.2015 № 661 призначено проведення службового розслідування (а.с. 52).
14.05.2015 за результатом проведення службового розслідування складено акт службового розслідування, згідно якого встановлено обставини втрати індивідуальної зброї. Так, 21.10.2014 санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 було госпіталізовано в 59 військово-медичний госпіталь м. Сватово, Луганської області з його особистою штатною зброєю автоматом АКС - 74 № НОМЕР_2 , який проігнорував наказ командира медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 здати зброю в підрозділ. 30-31 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_1 був переведений із 59 військово-медичного госпіталя в Харківський військовий шпиталь та в подальшому до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів. Подальше місцезнаходження особистої зброї відповідача невідоме. На момент проведення розслідування солдат ОСОБА_1 знаходиться у розшуку та виведений зі штату медичної роти в розпорядження командира частини. Відповідно до висновків акту службового розслідування від 14.05.2015 запропоновано на підставі пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, пункту «а» постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880 Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності у десятикратному розмірі вартості втраченого військового майна на загальну суму 5310 грн. (а.с. 53-55).
14.05.2015 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_4 прийнято наказ від 14.05.2015 № 728 «Про результати службового розслідування», згідно якого визначено на підставі пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, пункту «а» постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880 Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності у десятикратному розмірі вартості втраченого військового майна на загальну суму 5310 грн. (а.с. 29-30).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2017 № 111 анульовано умовне найменування військової частини-польова пошта НОМЕР_4 , з 31.05.2017 введено умовне найменування військова частина НОМЕР_1 (а.с. 7).
11.02.2020 наказом командира 80 окремої десантно-штурмової бригади № 20-РС на підставі частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідача увільнено від займаної посади та призупинено військову службу ОСОБА_1 у Збройних Силах України з 13.01.2015 (а.с. 8).
Також судом встановлено вище з даних Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про те, що місце проживання ОСОБА_1 з 05.05.2016: АДРЕСА_3 (а.с. 35).
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 5310,00 грн. за завдані Державі збитки в особі Військової частини НОМЕР_1 в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 добровільно повернути суму завданих збитків.
Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі - Статут).
Згідно з статтею 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Приписами пункту 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відповідно до пункту 13 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину, недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Пунктом 14 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна.
Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 16 Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Відповідно до пункту 17 Положення, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Згідно з пунктом 18 Положення, розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.
Як встановлено судом вище, з метою встановлення причин та обставин втрати індивідуальної зброї АКС - 74 № 1545344 санітаром госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_5 солдатом ОСОБА_1 при переведенні з Харківського військового шпиталю до Військово-медичного клінічного Центру Західного регіону м. Львів в період 30-31 жовтня 2014 року, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 06.05.2015 № 661 призначено проведення службового розслідування (а.с. 52).
14.05.2015 за результатом проведення службового розслідування складено акт службового розслідування, згідно якого встановлено обставини втрати індивідуальної зброї. Так, 21.10.2014 санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 було госпіталізовано в 59 військово-медичний госпіталь м. Сватово, Луганської області з його особистою штатною зброєю автоматом АКС - 74 № НОМЕР_2 , який проігнорував наказ командира медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 здати зброю в підрозділ. 30-31 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_1 був переведений із 59 військово-медичного госпіталя в Харківський військовий шпиталь та в подальшому до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів. Подальше місцезнаходження особистої зброї відповідача невідоме. На момент проведення розслідування солдат ОСОБА_1 знаходиться у розшуку та виведений зі штату медичної роти в розпорядження командира частини.
Згідно акту службового розслідування від 14.05.2015 ОСОБА_1 порушив вимоги статті 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, де зазначено, що рядовий у мирний і воєнний час відповідає за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна. Вина солдата ОСОБА_1 встановлена наявними в розслідуванні доказами. Вказані порушення солдат ОСОБА_1 вчинив під час виконання службових обов`язків поза межею проведення антитерористичної операції. Сума втрати військового майна (АКС 74), спричинена солдатом ОСОБА_1 під час виконання своїх службових обов`язків, становить 531 грн., вказана відповідно до довідки про вартісну оцінку військового майна. Неналежне виконання службових обов`язків санітаром госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдатом ОСОБА_1 , призвело до втрати індивідуальної зброї (АКС-74 № НОМЕР_2 ). Матеріальна відповідальність в даному випадку настає відповідно до глави ІІІ пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243, військовослужбовці за шкоду, заподіяну втратою зброї несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, відповідно до пункту «а» зазначеного переліку у десятикратному розмірі відшкодовується вогнепальна зброя (автомати).
14.05.2015 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_4 прийнято наказ від 14.05.2015 № 728 «Про результати службового розслідування», згідно якого визначено на підставі пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, пункту «а» постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880 Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності у десятикратному розмірі вартості втраченого військового майна на загальну суму 5310 грн. (а.с. 29-30).
Відповідно до пункту 25 Положення утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).
В даному випадку, згідно з пунктом 2 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 14.05.2015 № 728 «Про результати службового розслідування» визначено проводити стягнення з санітара госпітального відділення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 суми нестачі військового майна з урахуванням кратності в розмірі 5310 грн.
В той же час, відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 14.01.2015 № 10 відповідача зараховано в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 з дня самовільного залишення військової частини, а саме 02.01.2015 до дня повернення у військову частину. Призупинено виплату грошового забезпечення з 02.01.2015 (а.с. 13).
Таким чином, в зв`язку з призупиненням з 02.01.2015 виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, відшкодування заподіяної шкоди відповідачем шляхом стягнення 20 відсотків його місячного грошового забезпечення стало неможливим.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову служби» щодо удосконалення деяких питань проходження громадянами військової служби від 03.10.2019 № 161-ІХ внесено зміни в статтю 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служби», згідно яких військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
В даному випадку, 11.02.2020 наказом командира 80 окремої десантно-штурмової бригади № 20-РС на підставі частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідача увільнено від займаної посади та призупинено військову службу ОСОБА_1 у Збройних Силах України з 13.01.2015 (а.с. 8).
Однак на час розгляду цієї адміністративної справи суду не подано доказів звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
В зв`язку з набранням чинності Закону України «Про матеріальну відповідність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, втратило чинність.
Тобто на даний час, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (надалі - Закон № 160-IX).
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Частиною 3 статті 6 Закону № 160-IX встановлено, що особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 10 Закону № 160-IX:
1. Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
2. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
3. Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.
4. Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.
Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.
5. У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
З системного аналізу вказаних норм закону, суд дійшов висновку про те, що стягнення сум завданої шкоди військовослужбовцем під час проходження військової служби здійснюється за загальним правилом з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що з огляду на накази по військовій частині № 10 від 14.01.2015 та № 20-РС від 11.02.2020, є неможливим стягнення сум завданої шкоди під час проходження військової служби з місячного грошового забезпечення відповідача, оскільки виплата йому грошового забезпечення призупинена. На час розгляду справи суду не подано доказів того, що позивач повернувся у військову частину для продовження проходження військової служби та йому відновлено виплату грошового забезпечення.
Також суду не подано доказів подання цивільного позову в кримінальному провадженні, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.01.2015.
Щодо стягнення сум завданої шкоди в судовому порядку, то як вже зазначено вище, частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 10 Закону № 160-IX, частиною першою статті 12 цього Закону передбачено випадки, коли стягнення сум завданої шкоди здійснюється в судовому порядку, в тому числі й у разі відмови особи від її добровільного відшкодування. До таких випадків законом віднесено:
1) відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів;
2) відшкодування шкоди, завданої посадовими (службовими) особами, винними в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді;
3) у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування, шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні;
4) у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.
Однак в даному випадку, судом встановлено що відсутній жоден з перелічених випадків для стягнення з відповідача шкоди в порядку адміністративного судочинства. При цьому, суд не погоджується з доводами позивача про те, що право на звернення до суду про стягнення сум завданих позивачем збитків настало з 11.02.2020 та добровільної відмови відповідача від сплати завданої шкоди згідно направленого йому листа № 632 від 06.03.2020. Суд зазначає про те, що наказом № 20-РС від 11.02.2020 лише призупинено військову службу ОСОБА_1 в Збройних Силах України. Проте частиною 1 статті 12 Закону № 160-IX судовий порядок стягнення сум завданої шкоди можливий лише в разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, з військової служби, а не її призупинення. Також судом встановлено, що відповідач не отримував від позивача листа № 632 від 06.03.2020, а, отже, відсутні підстави говорити про те, що ОСОБА_1 відмовився добровільно відшкодувати завдану шкоду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що немає правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до частини статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.