Справа № 280/5893/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5893/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року (суддя Сіпака А.В., повний текст постанови складено 10.04.2020р.) у справі №280/5893/19 за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В :

ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.08.2019, яким до підприємства застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ухвалою господарського суду порушено провадження у справі про банкрутство позивача, тому відповідно до вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (у тому числі щодо сплати податків і зборів). Також позивач, посилаючись на положення п.120-1.1 ст.120 ПК України, вказував на відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій, оскільки податкові накладні на суму ПДВ 7 849 437,49 грн. не підлягали наданню отримувачу (покупцю), оскільки реалізація послуг відбувалася кінцевим споживачам не платникам ПДВ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.

Так, суд дійшов висновку про те, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою). Оскільки у спірному випадку таких обставин встановлено не було, то суд вказав на правомірність застосування контролюючим органом штрафних санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Стосовно аргументів позивача щодо неможливості застосування штрафних санкцій в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, суд першої інстанції зазначив те, що заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами, які визначалися як підставами заявленого позову. За позицією позивача судом першої інстанції не вірно розтлумачено положення пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, яким визначено підстави для звільнення від фінансової відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Також позивач зазначає про те, що оскільки граматичний спосіб тлумачення вказаної норми права не дозволяє однозначно встановити її зміст, про що свідчать як наукові дослідження так і судова практика, то у спірному випадку слід застосовувати принцип презумпції правомірності рішень платника податку, який закріплено у пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України. Крім цього, за позицією позивача, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, в частині можливості застосування штрафних санкцій в період дії мораторію на задоволення вимог кредитору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі підпункту 20.1.4, пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 у порядку статті 76 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Олександрійського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДФС у Запорізькій області Євстратова А. проведено камеральну перевірку з питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних з датою виписки за період - січень, лютий, квітень, травень та червень 2019 року Головного управління ДФС у Запорізькій області.

За результатами проведеної перевірки складено акт камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язаний з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРІІН Дочірнього підприємства Запорізький Облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України () № 2090/08-01-49-06/32025623 від 24.07.2019 року.

Актом перевірки № 2090/08-01-49-06/32025623 від 24.07.2019 року встановлено порушення платником термінів реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

На підставі акту № 2090/08-01-49-06/32025623 від 24.07.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення № від 16 серпня 2019 року про сплату штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у розмірі 1 132 827,48 грн., в тому числі:

- штрафу в розмірі 10 % у сумі 474713,80 грн.;

- штрафу в розмірі 20 % у сумі 655461,39 грн.;

- штрафу в розмірі 30 % у сумі 2607,05 грн.;

- штрафу в розмірі 40 % у сумі 45,24 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 200 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

З огляду на положення наведених норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Отже, положеннями пункту 120-1.1 статті 120-1ПК України передбачено, що штраф за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних не застосовується лише по податкової накладній, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 07 лютого 2019 року по справі №808/3250/17.

Актом перевірки №2090/08-01-49-06/32025623 від 24.07.2019 року встановлено, порушення вимог встановлених пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а саме перевищення термінів реєстрації податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем вказаний факт не заперечується, натомість, його позиція полягає у відсутності обов`язку реєструвати податкові накладні, оскільки кінцевий споживач не є платником ПДВ.

В той же час, судом першої інстанції встановлено та не заперечується позивачем те, що податкові накладні, перелік яких наведено в акті перевірки, складені позивачем не за наслідком здійснення господарських операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що випадки не застосування штрафних санкцій, які визначені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, не відповідають тим правовідносинам, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції.

Щодо аргументів позивача про неможливість застосування штрафних санкцій в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так встановлені обставини справи свідчать про те, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018р. порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно приписів ч. 1-3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який діяв на час введення мораторію) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання.

З огляду на наведене можливо зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування контролюючим органом, після введення мораторію, штрафних (фінансових) санкцій.

Встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи, з якими позивач пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №280/5893/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 08.09.2020р.

Повне судове рішення складено 09.09.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк