Справа № 560/2448/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2448/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, в якому, з врахуванням зміни підстави позову, просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в переведенні, призначенні і виплаті ОСОБА_1 пенсію за віком державного службовця відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3727-ХІІ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 11.03.2020 №8;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 03.03.2020 пенсію за віком згідно частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках від 03.03.2020 №215, №216, видану управлінням праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області, з урахуванням виплачених сум пенсії по інвалідності ІІ групи.

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Хмельницькій області як одержувач пенсії по інвалідності, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з посади державної служби управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА, позивач 03.03.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком у відповідності до статті 37 закону України "Про державну службу".

Листом відповідач повідомив, що Рішенням від 11.03.2020 відмовив в переведенні на вказаний вид пенсії, через недоцільність проведення такого перерахунку.

Позивач вважає таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправним та таким, що порушує її право на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк, відповідно до якого відповідач позовну заяву не визнає та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, мають жінки, які досягли пенсійного віку встановленого статтею Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 їй не призначалася пенсія відповідно до закону. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 вже була призначена пенсія по інвалідності згідно статі 37 Закону України "Про державну службу", 11.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до вищевказаного Закону.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, тому просить відмовити у задоволенні позову.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 18.05.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в даній справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб та витребував у відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи.

В ході розгляду справи згідно ухвали від 17.08.2020 залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 07.09.2020 суд продовжив розгляд справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕННІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває з 18.02.2005 на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності згідно статей 30, 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наказом №6 від 25.02.2020 ОСОБА_1 звільнена із держаної служби управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської райдержадміністрації за скороченням штату.

Станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Закону України "Про державну службу" № 899-VІІІ), стаж державного службовця ОСОБА_1 становив 19 років 14 днів .

Станом на 03.03.2020 страховий стаж ОСОБА_1 становив 43 роки 11 місяців, 14 днів, державної служби, 23 роки 10 місяців 14 днів.

ОСОБА_1 03.03.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її на пенсію державного службовця за віком.

Відповідач рішенням №98 від 11.03.2020 відмовив позивачці в призначеній пенсії державного службовця за віком у зв`язку із недоцільністю.

Відмова в переведенні на цей вид пенсійного забезпечення та обчислення її згідно довідок № 215, №216 від 03.03.2020 виданих управлінням праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА мотивована відсутністю правових підстав.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернулася до суду із цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої саме цим Законом, на інший.

Як було встановлено судом, відповідач вказує, що оскільки позивачці вже призначалась пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, то ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VII від 10.12.2015.

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Водночас, за приписами частини 9 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

Для жінок зазначений вік визначається статтею 26 Закону №1058-IV та становить 60 років.

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відтак, як вже зазначалось, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17, від 10.04.2019 у справі №607/2474/17.

Виходячи з системного аналізу положень Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, із набранням чинності Законом № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом із цим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Як вбачається з матеріалів справи страховий стаж позивача становить 43 роки 11 місяців 10 днів, а стаж державної служби 23 роки 10 місяців 14 днів.

Тобто матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), має страховий стаж понад 40 років , в тому числі понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Таким чином, позивач має право на пенсію з урахуванням положень пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та статті 37 Закону № 3723-XII, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправним.

Разом із тим, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії за віком за нормами Закону №889-VIII з 03.03.2020 суд зазначає наступне.

Доводи пенсійного органу про відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію за віком за Законом №889-VIII, з підстав, що Законом №3723-XII їй вже призначалась пенсія по інвалідності, суд вважає необґрунтованими, оскільки орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи, у даному випадку спірні правовідносини стосуються переведення позивача на інший вид пенсії, ніж той, що вона отримувала раніше, тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити з 03.03.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком, за нормами частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи до розрахунку пенсії виплати, вказані у довідках управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області від 03.03.2020 №215 та №216, з урахуванням проведених виплат.

Позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсію державного службовця за віком відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу", не підлягає задоволенню, оскільки спір щодо виплати такої пенсії відсутній, а вимога заявлена передчасно, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно частиною 2 статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Отже, негайному виконанню підлягають рішення у майнових спорах про присудження виплати (стягнення) вже нарахованих платежів (пенсій, заробітної плати тощо).

Оскільки позивач звернулась до суду з немайновими вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, тому рішення суду не підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, у задоволенні вимоги позивача про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом місяця подати суду звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, згідно частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували б на те, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, тому, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили відсутні.

Таким чином, у задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, судових витрат, які визначені статтею 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в переведенні, призначенні і виплаті ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3727-ХІІ.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 11.03.2020 №8.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити з 03.03.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком, за нормами Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідках управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області від 03.03.2020 №215 та №216, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 вересня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.В. Матущак