Справа № 826/14072/13-а
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державної аудиторської служби України до Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція України з адміністративним позовом до Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків в якому просила суд зобов`язати відповідача виконати вимогу Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532 в частині, а саме:

вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2703,39 тис. грн.;

провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства;

погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.;

стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис. грн., у порядку визначеному законодавством.

Позов обґрунтовано тим, що станом на дату звернення до суду Комунальним підприємством не забезпечено виконання пунктів 1, 2, 4, 6 вимоги Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532, що призвело до нанесення державі збитків в сумі 2703,39 тис. грн. в частині дебіторської заборгованості; на суму 51,1 тис. грн. щодо несплати боргу за користування нерухомим комунальним майном; на суму 36,5 тис. грн. щодо зайвої виплати працівникам надбавок.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне дослідження доказів у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Держфінінспекція (Держаудитслужба) обрала правильний спосіб захисту інтересів держави шляхом звернення до суду, що повністю узгоджується з положеннями ст. 5 КАС України та відповідає практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 820/2752/17.

За наведених обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року та на підставі п.3 ч.1 ст.311 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу від Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків до суду не надходило.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією України у грудні 2012 року - лютому 2013 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків за 2010, 2011 роки та завершений звітний період 2012 року, за результатами якої складено акт від 25.02.2013 № 08-21/7.

На підставі висновків, викладених в акті ревізії Державною фінансовою інспекцією України складено та направлено на адресу відповідача вимогу про усунення порушень від 29.04.2013 № 08-14/532.

З огляду на те, що Комунальним підприємством по обслуговуванню адміністративних будинків порушення, виявлені ревізією, в повному обсязі не були усунуті, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач намагається вжити заходи по відшкодуванню виявлених під час ревізії відповідача збитків не у спосіб, визначений законом: шляхом направлення на адресу суб`єкта ревізії вимоги про їх відшкодування, та в подальшому - звернення до суду з позовною заявою про зобов`язання виконати цю вимогу, замість звернення до суду з відповідним позовом про стягнення завданих державі або об`єкту контролю збитків. Натомість, судом зазначено, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, і не можуть бути відшкодовані за адміністративним позовом про зобов`язання вчинити певні дії. Одночасно, вирішуючи вимогу позивача в частині зобов`язання відповідача провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства, суд зазначив, що позивачем не доведено обґрунтованості необхідності зобов`язання відповідача виконати вимогу № 2. Окрім цього, на думку суду першої інстанції, така вимога не конкретизована позивачем та носить загальний характер, що виключає можливість її задоволення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно зі статтею 2 Закону, головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов?язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов?язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб?єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов?язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Статтею 10 Закону визначені права органу державного фінансового контролю, серед яких зокрема надано право пред?являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов?язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону, в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 13 цієї статті визначено право органу контролю при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов?язковими для виконання службовими особами об?єктів, що контролюються.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (надалі - Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення, Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред?являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпунктів 15, 18, 21 пункту 6 Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Як встановлено судом, спірні правовідносини виникли у зв?язку з невиконанням відповідачем як підконтрольною установою вимог органу фінансового контролю - позивача щодо усунення порушень, виявлених за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача.

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач просить зобов`язати відповідача виконати вимогу Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532 в частині, а саме:

1) вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2703,39 тис. грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в зазначеній вимозі контролюючий орган вказує про те, що укладення договорів без дотримання вимог Господарського кодексу (п. 3 ст. 180) за відсутності вжиття відповідних заходів з цього приводу з боку казначейської служби сприяло незаконному накопиченню дебіторської заборгованості у відповідача за надані послуги - відсутності кредиторської заборгованості перед відповідачем, а також невжиття заходів щодо своєчасного стягнення боргу, що призвело до недоотримання відповідачем станом на 01.10.2012 коштів на загальну суму 2703,39 тис. грн. З огляду на зазначене позивач вимагав від відповідача вжиття заходів щодо стягнення зазначеної заборгованості.

2) провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в зазначеній вимозі контролюючий орган вказує про те, що внаслідок непроведения у 2011-2012 роках інвентаризації розрахунків відповідач порушив п. 1 ст. 10 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпункт «б» пункту 3 Інструкції по інвентаризації основних засобі, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.94 № 69. Зважаючи на викладене контролюючий орган вимагав провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог законодавства.

4) погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.;

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в зазначеній вимозі контролюючий орган вказує про те, через порушення вимог статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пункту 16 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна загальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні обласної ради, затвердженої рішенням Донецької обласної ради від 09.09.2003 № 4/10- 226, рішення Донецької обласної ради від 29.03.2011 № 6/3-056 «Про звернення комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків», а також пункту 1.2 рішення Донецької обласної ради від 23.02.2012 № 6/9-233 «Про звернення підприємств» здійснено не в повному нарахування заборгованості перед бюджетом, отриманої орендної плати за використання орендаторами нерухомого майна, що перебуває на балансі КП адмінбудинків, що призвело до недоотрймання надходжень обласним бюджетом на загальну суму 51,1 тис. грн. З огляду на зазначене, позивач вимагав погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.

6) стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис. грн., у порядку визначеному законодавством.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в зазначеній вимозі контролюючий орган вказує про те, що при нарахуванні заробітної плати без дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз`їзний (пересувний) характер» здійснено зайву виплату працівникам коштів надбавки на загальну суму 36,5 тис. грн. З огляду на зазначене, позивач вимагав стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис.грн. у порядку, визначеному законодавством.

У вказаній вимозі позивачем було також вказано про те, що інформацію про вжиті заходи та виконання зазначених пунктів вимоги з наданням копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують таке виконання, потрібно було надати Держфінінспекції (Держаудитслужбі) до 03.06.2013.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не було жодним чином спростовано відповідачем, зазначені пункти вимоги від 29.04.2013 № 08-14/532 КП по обслуговуванню адміністративних будинків не виконано, через, що Держфінінспекція звернулася до суду з позовною заявою про зобов`язання виконати такі пункти вимоги з метою захисту інтересів держави.

При цьому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач не заявляє вимог безпосередньо про стягнення з відповідача виявлених під час проведення ревізії збитків.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства контролюючий орган наділений повноваженнями:

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів;

- у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Тобто, з- огляду на вказані норми законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку позивач звертається до суду в інтересах держави, оскільки підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем вказаних у позовній заяві пунктів вимоги позивача до суду не надано.

Відповідно до частини другої ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Враховуючи те, що відповідачем станом на час розгляду справи в суді не виконано п.1, 2, 4, 6 вимоги від 29.04.2013 № 08-14/532, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у той час як висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також повністю спростовуються наявними у справі доказами та доводами апелянта.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Комунальне підприємство по обслуговуванню адміністративних будинків виконати п. 1, 2, 4, 6 вимоги Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532 в частині усунення допущених порушень законодавства.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович