Справа № 640/2497/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2497/20 Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Громадської спілки "Українська ліга музичних прав" та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року у справі за заявою про забезпечення позову Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" із заявою про забезпечення позову до подання позову, у якій просить суд з урахуванням поданих уточнень:

- зупинити дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 375 від 14.11.2019 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління»;

- заборонити відповідачу вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення у цій справі остаточного рішення суду, яке оскарженню вже не підлягає.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 застосовано заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 375 від 14.11.2019 "Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління";

- заборонити Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код 37508596) вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення остаточного рішення суду у даній справі.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 10.02.2020 від представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 заяву Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про скасування заходів забезпечення позову задоволено частково. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 №640/2497/20 в частині, визначеної пунктом 3 резолютивної частини, а саме «Заборонити Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код 37508596) вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення остаточного рішення суду у даній справі ". В іншій частині заяви про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 Громадська спілка "Українська ліга музичних прав" та Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України подано апеляційні скарги у яких просять оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Також, не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову були відсутні.

На адресу суду апеляційної інстанції від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надійшло клопотання про витребування доказів, а саме щодо витребування у відповідача розпорядчого документу, яким Міністерством була встановлена «дата закінчення прийому заяв на участь у конкурсі на акредитацію».

Водночас, матеріали справи № 640/2497/20, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду, є достатніми для розгляду апеляційних скарг, у зв`язку з цим колегія суддів не вбачає підстав для витребування додаткових документів.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено існування обставин, вказаних у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду є підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника.

Скасовуючи ухвалою від 24.02.2020 заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №640/2497/20, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону № 460-ІХ від 08.02.2020, набули чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ. З урахуванням вищевказаних змін, частиною шостою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За правилами частин першої та другої статті 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Передумовою для вжиття таких заходів є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 151 КАС.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з предметом спору. При вирішенні питання забезпечення позову суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В обґрунтування необхідності вжиття обраних заходів забезпечення позову заявник стверджує, що виходячи з оспорюваного наказу № 375, який є підстави вважати незаконним, можуть бути прийняті рішення, в результаті яких постраждають права і інтереси позивача. Заявник, як організація колективного управління належить до суб`єктів правовідносин, яких стосується нормативно-правовий акт.

Проте, в рішенні суду першої інстанції відсутні посилання на очевидну протиправність рішення відповідача, дію якого зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини судом не встановлені.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи заявника щодо протиправності оскаржуваного наказу мають бути перевірені судом під час розгляду справи.

Тобто, сама лише незгода заявника із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При цьому, посилання заявника на те, що через початок конкурсу з акредитації на підставі оспорюваного Наказу вочевидь припинить дію Свідоцтво про облік організації колективного управління позивача (яке продовжувало діяти відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників в сфері авторського права і (або) суміжних прав») не є обставинами, які становлять очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод чи інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Таким чином, надавши оцінку способу забезпечення позову, про який просить позивач, та суті спірних правовідносин, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову створить чи може створити в майбутньому перешкоди у виконанні рішення суду в разі задоволення позову, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Вжиті судом заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами та не враховують співвідношення прав та законних інтересів, про захист яких, просить позивач, із негативними наслідками вжиття цих заходів для заінтересованих осіб.

За наведених обставин, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Щодо оскарження Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 про скасування заходів забезпечення позову в частині, вжитих ухвалою цього ж суду від 06.02.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Скасовуючи заходи забезпечення позову в частині, визначеної пунктом 3 резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 щодо заборони Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код 37508596) вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення остаточного рішення суду у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосовані заходи забезпечення позову в цій частині, суперечать приписам частини шостої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону № 460-IX.

Відповідно до Закону № 460-ІХ від 08.02.2020, набули чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ.

З урахуванням вищевказаних змін, частиною шостою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним сили, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Обставини справи свідчать про те, що Окружний адміністративний суд міста Києва, постановляючи ухвалу від 24.02.2020 про скасування заходів забезпечення позову в частині, застосував положення процесуального закону, які набрали чинності 08.02.2020, тобто після постановлення ухвали цього ж суду від 06.02.2020, чим порушив принцип правової визначеності, який є одним із елементів принципу верховенства права.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення Закону № 460-ХI не містять прямої вказівки, що його дія поширюється на відносини, які виникли до набрання ним чинності, а відтак до спірних відносин застосовується загальне правило щодо незворотності дії у часі положень процесуального законодавства щодо вжиття заходів забезпечення позову та їх скасування, чого не врахував суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 24.02.2020, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12 травня 2020 року у справі №855/2/20.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а заява про забезпечення позову залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 243, 311, 312, 317, 321, 325, 328, 329,331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Громадської спілки "Українська ліга музичних прав" та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: