Справа № 560/3039/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3039/20
РІШЕННЯ
іменем України

07 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги протиправною;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу на підставі ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позову позивач зазначив, що проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), а з 28.02.2020 року звільнений з військової служби. При звільненні загальна вислуга років позивача становила 12 років 09 місяців 23 дні, з яких календарна вислуга - 08 років 06 місяців 26 днів, а пільгова - 04 роки 02 місяці 27 днів.

Позивач вважає, що має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а відповідачем протиправно відмовлено у її виплаті.

Відповідачем 17.07.2020 подано до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що календарна вислуга позивача складає менше 10 років, а тому позивач не має права на виплату такої одноразової грошової допомоги, а ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) не було допущено протиправної бездіяльності.

Крім того, вказали, що при поданні даної позовної заяви позивачем було пропущено строки звернення до суду та не подано заяви про поновлення процесуальних строків.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.06.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 30.06.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ІІІ.ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 28.02.2020 №65-ОС позивача звільнено з військової служби. В даному наказі зазначено, що при звільненні загальна вислуга років позивача становила 12 років 09 місяців 23 дні, з яких календарна вислуга - 08 років 06 місяців 26 днів, а пільгова - 04 роки 02 місяці 27 днів.

20.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, на яку отримав відмову від 11.06.2020.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Спірні відносини щодо соціального і правового захисту військовослужбовців, в тому числі щодо права на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні зі служби, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон N 2011-XII) , що були чинні на день виникнення спору.

Так, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічна правова норма міститься в пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (надалі - Порядок N 393).

За змістом правових норм абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII та абзацу другого пункту 10 Порядку N 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

В розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги "за наявності вислуги 10 років і більше". При цьому суд зазначає, що законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової, тощо).

Більш того, законодавець не надає визначень ні "календарної вислуги років" ні пільгової вислуги років". Правовими нормами Порядку N 393 та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2104/17, яка відповідно до вимог статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.

На підставі викладеного суд робить висновок, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

Разом з тим, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Таким чином, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років 12 років 09 місяців 23 дні, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у вигляді 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивача.

Суд враховує, що відповідно до п.1 глави 9 розділу 5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року N 558 (надалі - Інструкція N 558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Тобто, в даній Інструкції N 558 допущено власне трактування положень статті 15 Закону№2011-XII та пункту 10 Порядку №393.

В силу вимог статті 7 КАС України правові норми Інструкції N 558 не мають вищої юридичної сили у відношенні до Закону №2011-XII та Порядку №3933, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" санітарна охорона території України забезпечується проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів та санітарно-епідеміологічним наглядом на всій території України. Правила санітарної охорони території України затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України (стаття 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб").

На виконання зазначених повноважень, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215 назву і текст вказаної постанови викладено в новій редакції, зокрема, "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №239 карантин продовжено до 24 квітня 2020 року, постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291 - до 11 травня 2020 року, постановою Кабінету Міністрів України №343 від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 - до 22 червня 2020 року, а постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 - до 31 липня 2020 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 за №540-ІХ, який набрав чинності з 02.04.2020, розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права з наказу начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 28.02.2020 №65-ОС, а отже місячний строк звернення до суду закінчується 28.03.2020, а саме у період дії карантинних обмежень.

Таким чином, на час подання позовної заяви, законом було передбачено, що строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи те, що в період карантину позивач не міг реалізувати своє право на звернення до суду з зазначених причин, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає наявними правові підстави для визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу на підставі ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

Оскільки відповідно до вимог пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на підставі ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 вересня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України(військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Ярослава Мудрого, 113,Мостиська,Мостиський район, Львівська область,81300 , код ЄДРПОУ - 14321699)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап