Справа № 640/13536/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О. та Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, інших співвідповідачів, що полягає у відмові відповідача як суб`єкта владних повноважень, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, прийняти до виконання виконавчий лист № 280/380/19 від 09.04.2019 про стягнення з боржника коштів у сумі 17243,93 грн.;

- зобов`язати Державу Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області та/або Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та/або Державну Казначейську службу України включити заборгованість перед ОСОБА_1 , за виконавчим листом № 280/380/19 від 09.04.2019 про стягнення коштів у сумі 17243,93 грн. до бюджетної програми (КПКВ 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою") датою надходження - 23 квітня 2019 року або іншою датою, визначеною судом у даній справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, як суб`єкта владних повноважень, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, що полягає у відмові прийняти до виконання виконавчий лист № 280/380/19 від 09.04.2019 про стягнення з боржника коштів у сумі 17 243,93 грн.;

- зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (адреса: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ідентифікаційний код - 38025409) прийняти до виконання виконавчий лист № 280/380/19 від 09.04.2019 про стягнення з боржника коштів у сумі 17 243,93 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачем Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», що набрала чинності 28.08.2018 затверджено Порядок погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету. Отже, починаючи з 28.08.2018 виконання судових рішень, що набрали законної сили після 01.01.2013 стосовно стягнення лише заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат здійснюється відповідно до Порядку № 649 органами Пенсійного фонду України.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон № 731-IX опубліковано 16 липня 2020 року. Відповідно, строки, які були продовжені у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби, закінчуються 06 серпня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 02 липня 2020 року встановлено строк десять днів, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, але не раніше, ніж з дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.

09.07.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

15.07.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області надійшло клопотання про врахування відзиву відповідача на позовну заяву, що міститься в матеріалах справи.

Інші учасники справи не скористалися правом на продовження процесуального строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2019 у справі № 280/380/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності та стягнення невиплаченої пенсії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2015 року. Стягнуто з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 17 243,93 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Заявою № 22/04-Ю-2 від 22.04.2019 позивач пред`явила до Управління Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області виконавчий лист № 280/380/19 від 09.04.2019 із стягнення коштів у розмірі 17 243,93 грн. до виконання.

Управління ДКСУ у м. Запоріжжі 13.05.2019 листом № 06-28/541 повернуло вказаний виконавчий лист позивачу без виконання, на підставі пп.1 п. 9 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 03.08.2011 № 845, а саме виконавчий документ не підлягає виконанню органами Казначейства.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково та вказував на протиправну бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, що полягає у відмові останнім, як суб`єктом владних повноважень, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, прийняти до виконання виконавчий лист № 280/380/19 від 09.04.2019 про стягнення з боржника коштів у сумі 17243,93 грн.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

01.01.2013 набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За приписами ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 3 розділом ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом (1 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Порядком №845 врегульовано механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку №845 у тексті цього документа термін боржники вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення №215), відповідно до пункту 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення №215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Положення №215 встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Отже, виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є Пенсійний фонд України або його територіальні органи, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У свою чергу, Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8, 10 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже зазначений Порядок №649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є органи Пенсійного фонду України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати, перерахувати пенсію) є різними видами рішень, які виконуються у різному порядку.

В даному випадку, позивачем пред`явлено до виконання рішення суду про стягнення коштів, а не про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати, перерахувати пенсію), у зв`язку з чим виконання такого виконавчого листа повинно здійснюватися у відповідності до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

А тому, колегія суддів вважає, що повертаючи позивачу рішення суду у зв`язку із невідповідністю вимогам Порядку № 649, відповідач діяв не в межах, не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наразі, судом встановлено невідповідність оскаржуваних дій відповідача вимогам, що встановлені законодавством, що регулює спірні правовідносини та критеріям, що визначені у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Запорожжі Запорізької області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 07.09.2020 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В. Безименна