Справа № 640/5666/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Київ № 640/5666/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить скасувати рішення про визначення коду товару 02 грудня 2019 року № КТ-UА-2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення, яким визначено код товару - (рекламні зразки мозаїки з глазурованої кераміки), замість заявленого коду товару - (експозитор виставковий демонстраційного призначення, не придатний для іншого використання-планшети). Наголошено, що контролюючим органом порушено принцип належного урядування та втручання у право на мирне володіння майном, а оскаржуване рішення прийнято без врахування всіх фактичних обставин. Також позивач зазначає, що протягом 2018-2019 років вказаний товар заявлявся Київській митниці ДФС за кодом УКТЗЕД та митниця без зауважень здійснювала митне оформлення за вищевказаним кодом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов представник відповідача вказує, що прийняте рішення про визначення коду товару від 02 грудня 2019 року № КТ-UА-2019 відповідає вимогам УКТЗЕД, оскільки до товарної позиції 6908 включаються вироби, а саме плитка та плити для мостіння і покриття підлоги, печей, камінів або стін, керамічні неглазуровані, кубики керамічні неглазуровані для мозаїки та аналогічні вироби, на основі і без неї. А у позиції 9023 класифікуються прилади, апарати та моделі демонстраційного призначення (наприклад, навчальні або виставкові) не придатні для іншого використання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між позивачем (Покупець) та компанією «INTER-МАТЕХ S.L.» (Іспанія) 23 лютого 2016 року укладено контракт купівлі-продажу № 723/К60 на поставку для внутрішнього ринку України плитки декоративної оздоблювальної.

На підставі вказаного контракту на адресу позивача неодноразово надходили партії товарів, серед яких знаходився товар «експозитор виставковий демонстраційного призначення, не придатний для іншого використання - планшети», який представляє собою рекламні зразки декоративної скляної мозаїки, наклеєні на текстильний планшет з гачком для підвішування.

Вказаний товар заявлявся Київській митниці ДФС за кодом згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) 9023 00 80 00, а митниця протягом 2018 - 2019 років здійснювала його митне оформлення за вказаним кодом та пропускала на митну територію України, що підтверджується митними деклараціями від 03 травня 2018 року № UА125250/2018/804871, від 24 липня 2018 року № UA125250/2018/807795, від 05 грудня 2018 року № UA 125250/2018/813207, від 05 липня 2019 року № UA125250/2018/807291.

У листопаді 2019 року на підставі контракту від 23 лютого 2016 року № 723/К60 на адресу позивача від компанії «INTER-МАТЕХ S.L.» надійшла чергова поставка товару «експозитор виставковий демонстраційного призначення, не придатний для іншого використання - планшети».

Вказаний товар заявлено декларантом позивача Київській митниці ДФС для митного оформлення за митною декларацією від 27 листопада 2019 року № UA125250/2019/813782 за кодом .

Однак, Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про визначення коду товару від 02 грудня 2019 року № КТ- UA-2019, згідно з яким заявлений позивачем до митного оформлення товар має декларуватись згідно коду УКТЗЕД (рекламні зразки мозаїки з глазурованої кераміки)

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з відповідним позовом до суду, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та визначається Законом України «Про Митний тариф України».

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Як визначає частина 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно з частинами 2 та 4 статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до положень Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року № 584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Пунктом І розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщується через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30 травня 2012 року, передбачено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, зокрема: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Митного кодексу України; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо): зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Митного кодексу України.

Згідно із пунктом 5 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів передбачено, що у неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Судом встановлено, що у листопаді 2019 року на підставі контракту від 23 лютого 2016 року № 723/К60 на адресу позивача від компанії «INTER-МАТЕХ S.L.» надійшла чергова поставка товару «експозитор виставковий демонстраційного призначення, не придатний для іншого використання - планшети».

Вказаний товар заявлено декларантом позивача Київській митниці ДФС для митного оформлення за митною декларацією від 27 листопада 2019 року № UA125250/2019/813782 за кодом .

Однак, відповідач вважає, що вказаний товар повинен бути класифікований в товарній категорії УКТЗЕД 690890510, як інші керамічні вироби з грубої кераміки з поверхнею не більше як 90 см2 згідно із функціональним призначенням такої складової цього товару, як керамічна мозаїка.

Однак, суд не може погодитись з такими доводами, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ідентичний товар заявлявся декларантом позивача відповідачу в товарній позиції згідно з УКТЗЕД 9023 в 2018-2019 роках, а відповідач без зауважень здійснював їх митне оформлення за вказаним кодом, що підтверджується митними деклараціями 03 травня 2018 року № UА125250/2018/804871, від 24 липня 2018 року № UA125250/2018/807795, від 05 грудня 2018 року № UA 125250/2018/813207, від 05 липня 2019 року № UA125250/2018/807291.

У відповідності до частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі, якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Зміна відповідачем оскаржуваним рішенням підходів до класифікації товару «Інсталяційний моноблок», раніше застосованих під час здійснення митного контролю ідентичних товарів, випущених у вільний обіг за вказаними вище митними деклараціями, є порушенням принципу «належного урядування».

Згідно з правовою позицією, висловленою в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 23 вересня 1998 року по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших аналогічних умовах.

Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що при незмінних положеннях законодавства ним приймаються щодо позивача взаємовиключні за змістом рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, зокрема, при митному оформленні протягом 2018-2019 років.

Крім того, як встановлено судом, зразки вказаної керамічної мозаїки наклеєні на текстильний планшет з гачком, що робить їх не придатними для використання у будівництві.

Тобто, у поєднанні з текстильним планшетом вказані зразки мозаїки створюють самостійний виріб - експозитор, функціональним призначенням якого є демонстрація мозаїки потенційним покупцям.

Крім того, з листа «INTER-МАТЕХ S.L.» (Іспанія), який міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний товар є лише демонстраційним зразком, не є будівельним матеріалом та не підлягає подальшому продажу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що код товару за УКТЗЕД 9023 «Прилади, апарати та моделі демонстраційного призначення (наприклад, навчальні або виставкові) не придатні для іншого використання більш детально описує «експозитор виставковий демонстраційного призначення, не придатний для іншого використання - планшети» ніж код товару УКТЗЕД 6908 «плитка для мостіння, облицювальна для підлоги, печей, камінів чи стін керамічна, глазурована, кубики керамічні глазуровані для мозаїчних робіт та аналогічні вироби на основі або без неї).

А тому, рішення відповідача про визначення коду товару від 02 грудня 2019 року № КТ-UА-2019 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується правомірність визначення коду товару та, як наслідок, протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість винесеного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 02 грудня 2019 року № КТ-UА-2019.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (04128, місто Київ, вулиця Берковецька, 6-К, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, місто Київ, вулиця Гавела Вацлава, 8А, ) судовий збір в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко