Справа № 1.380.2019.004972
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа №1.380.2019.004972

провадження №К/9901/11153/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Желєзного І.В., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 1.380.2019.004972 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила:

(і) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, котра полягає у непроведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 на підставі рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 07.20/457 від 26.12.2018 та у не проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/24/2019 від 29.01.2019 та у не врахуванні при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 року суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу судді на відповідній посаді, згідно даних довідки № 07.20/24/2019 від 29.01.2019;

(іі) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області:

- провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суму, що становить різницю між виплаченою та належною до виплати суму довічного грошового утримання за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 на підставі рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 07.20/457 від 26.12.2018;

- провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплачену суму довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/24/2019 від 29.01.2019;

- провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 суму довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу судді на відповідній посаді, згідно даних довідки № 07.20/24/2019 від 29.01.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019, яке було залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020, позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

А) Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці

ОСОБА_1 ) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми, що становить різницю між виплаченою та належною до виплати сумою довічного грошового утримання за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 на підставі рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 07.20/457 від 26.12.2018.

В) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/24/2019 від 29.01.2019.

Г) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 суму довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу судді на відповідній посаді, згідно даних довідки № 07.20/24/2019 від 29.01.2019.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без руху через те, що скаржник не долучив до касаційної скарги документ про сплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

На виконання вказаної вище ухвали до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучене платіжне доручення від 27.05.2020 № 1509 про сплату судового збору в розмірі 1 536,80 грн.

Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник усунув у строк, встановлений Верховним Судом.

Дослідивши зміст касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Приписом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спір у цій справі виник через бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, котра полягає у непроведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 на підставі рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 07.20/457 від 26.12.2018 та у непроведенні перерахунку довічного грошового утримання судді за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 з врахуванням даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/24/2019 від 29.01.2019 та у неврахуванні при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 року суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу судді на відповідній посаді, згідно з даними довідки № 07.20/24/2019 від 29.01.2019. І з огляду на те, що предметом спору в цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень стосовно відмови у перерахунку виплат, які здійснюються як соціальний захист, ця справа є саме справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Але на обґрунтування вимог касаційної скарги заявниця покликається на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій не узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 738/1343/17.

У цьому контексті колегія суддів зважає на те, що частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.

Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.

Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, використання процесуальної правової норми).

Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, у тому разі, якщо заявник належно обґрунтує, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

Колегія суддів зауважує, у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 738/1343/17 сформульований такий правовий висновок:

« 10. Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.».

З огляду на наведене суд касаційної інстанції встановив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі не узгоджуються з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 738/1343/17, і це вказує на те, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд судового рішення суду апеляційної інстанції, ухваленого в цій справі.

За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржниці щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Заявник також у касаційній скарзі просить зупинити виконання оскаржених судових рішень до закінчення касаційного перегляду справи, аргументуючи свою позицію тим, що таке виконання може призвести до безпідставної та незаконної виплати коштів державного бюджету.

За приписами частини першої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Розв`язуючи питання щодо зупинення виконання судових рішень, Верховний Суд керується тим, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання (дії) судових рішень, яке допускається як виняток, мають бути вагомі причини.

Розгляд питання про зупинення виконання (дії) оскаржених судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати з огляду на виконання (дію) оскаржених судових рішень.

Тлумачення статті 375 КАС України також свідчить про те, що заява про зупинення виконання має містити належне обґрунтування потреби зупинення виконання (дії) судового рішення (зокрема, через неможливість повороту виконання такого рішення у разі його скасування) та до неї мають бути долучені, за наявності, докази, що свідчили б про загрозу настання незворотних наслідків внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Тобто для зупинення виконання (дії) оскарженого судового рішення потрібна наявність поважних причин, які б давали підстави для зупинення виконання рішення.

Утім клопотання про зупинення виконання судових рішень не містить виняткових підстав для такого зупинення і до нього не долучено доказів, які б підтверджували потребу зупинення виконання рішень. Тому на підставі статті 375 КАС України у задоволенні цієї заяви належить відмовити.

Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також приписами статті 375 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 1.380.2019.004972.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу № 1.380.2019.004972.

3. Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зупинення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі № 1.380.2019.004972 до закінчення касаційного розгляду.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя Т.Г. Стрелець