Справа № 580/1978/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1978/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника позивача: Потапенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Благодійна організація «Фонд збереження рідної природи» звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 19.06.2019 №2906-а;

- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради відновити дію наказів від 01.11.2016 №1931-а та від 30.11.2016 №1961-а.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2019 у справі №925/1076/18 позивач дізнався про винесення відповідачем оскаржуваного наказу.

При цьому, підставою для винесення такого наказу слугувало рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі №925/366/18, втім на думку позивача, таке рішення суду не містить будь-якого зобов`язального характеру відносно скасування наказу на присвоєння та залишення адреси приміщенням по АДРЕСА_1.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що спір про скасування Наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради є публічно-правовим, який виник в процесі виконання делегованих повноважень при наданні адміністративної послуги та повністю відповідає визначенню, наведеному у пункті 2 частини першої статті 4 КАС України.

Звертає увагу на помилкове застосування судом першої інстанції висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.08.2018 у справі №815/6956/15, оскільки вказана постанова регулює інші правовідносини, не подібні до тих, що виникли у даному спорі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що скасування вказаного наказу є фактично підставою для скасування реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна, що свідчить про майнову суть даного спору.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки передумовою спірних відносин став спір господарської юрисдикції, а справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права відповідно до п.6 частини першої ст.20 Господарського процесуального кодексу України розглядають господарські суди, відтак наявні підстави відмовити у відкритті провадження.

Колегія суддів погоджується в повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу, згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У відповідності до частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватно-правових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради № 2906-а від 19.06.2019 «Про скасування наказу департаменту архітектури, містобудування та інспектування від 01.11.2016 № 1931-а та наказу департаменту архітектури та містобудування від 30.11.2016 № 1961-а» у зв`язку з набранням законної сили рішенням господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі № 925/366/18, скасовано наказ департаменту архітектури, містобудування та інспектування від 01.11.2016 № 1931-а, наданого Благодійному фонду «Розвиток Черкащини», про надання нежитловому приміщенню першого поверху будівлі № 11 площею 56,7 кв.м. будівлі (літ. А-2) адреси: АДРЕСА_1, скасовано наказ департаменту архітектури та містобудування від 30.11.2016 № 1961-а, наданого Благодійній організації «Фонд збереження рідної природи», про залишення адреси: АДРЕСА_1 приміщенням підвалу: № 3-2, 3-4, 3-5, 3-7, III, V, VI , приміщенням 1-го поверху: з 3 1-12 по № 1-14, з № 3-9 по № 3-11, № 3-21 по № 3-27, № 3-32, з № 3-34 по № 3-36, з № 3-42 по № 3-44, № 3-47, № 3-48. № 8, 9, 10, 12, 13, VII, VIII, приміщенням 2-го поверху: з № 3-30 по № 3-76, IV, приміщенням з № 19 по № 26, № 30, № 31 загальною площею 1894, 9 кв.м.

Звертаючись до суду з даним позовом, Благодійна організація «Фонд збереження рідної природи» вказує, що рішення господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі № 925/366/18 не містить жодного зобов`язального характеру відносно Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, відтак такі дії відповідача порушують його права та законні інтереси щодо вільного розпорядження належним на праві власності майном.

Крім того, зазначає, що Благодійна організація «Фонд збереження рідної природи» як власник майна не звертався до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради з відповідною заявою про скасування наказів про присвоєння та залишення адреси належного йому на праві власності нерухомого майна.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що передумовою спірних відносин став саме спір господарської юрисдикції.

Так, рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 у справі №925/366/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, позов Українського товариства охорони природи до: Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вієна», Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи», Благодійного фонду «Розвиток Черкащини», Приватного підприємства «Укртрансброкер», треті особи: Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради, Черкаська обласна організація Українського товариства охорони природи, про скасування рішення державного реєстратора, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення з нежитлових приміщень та звільнення від майна - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Великої О.В. про державну реєстрацію права власності від 03.12.2015 (реєстраційний запис №12340890) за Черкаською обласною організацією УТОП на об`єкт нерухомого майна. Зобов`язано Департамент скасувати відповідний запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженні майном Товариства - «Будинком природи» у АДРЕСА_1, шляхом виселення з нежитлових приміщень: ТОВ «Вієна», БО «Фонд збереження рідної природи», БФ «Розвиток Черкащини» та звільнення будівлі «Будинку природи» у АДРЕСА_1 від майна вищезазначених підприємств. У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 27 серпня 2019 року касаційну скаргу Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2018 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №925/366/18 залишено без змін.

Приймаючи вказану постанову, Суд касаційної інстанції виходив з того, що судовими рішеннями у справах №823/5390/15, №711/2653/16-ц, №712/8528/17 та №925/1191/16, які набрали законної сили, встановлено той факт, що дії з реєстрації спірного нерухомого майна у громадській будівлі «Будинок природи» буди здійснені державним реєстратором за неіснуючою адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 , який діяв поза межами своїх повноважень.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на судові рішення у справі №925/1076/18 у справі за позовом Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» до Українського товариства охорони природи, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вієна», участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного реєстратора виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області Бунденкова Олександра Юрійовича, Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора.

Так, постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 у вказаній справі залишено без змін рішення Господарського суду Черкаської області від 15.10.2019 про відмову у задоволенні позову Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області Бунденкова Олександра Юрійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 32173976 від 02.11.2016 щодо державної реєстрації права власності Українського товариства охорони природи на 199/500 часток нерухомого майна - будинку природи літ. «А-2», а саме: приміщення підвалу № 2, 4, 5, 7, ІІІ, V, VI приміщення 1-го поверху з № 3-21 по 3-27, VIІ, VIІІ, № 3-23, 3-34, 3-35, 3-36, 3-42, 3-43, 3-44, 3-47, 3-48, 3-49, поз. № 8, 9, площею 532,2 м. кв., приміщення 2-го поверху літери «А-2» з № 3-30 по № 3-56, № 3-60, з № 3-65 по № 3-76, ІV площею 721,0 м. кв., приміщення надбудови літера «А-2» № 1, 2, 3, I площею 61,8 м. кв. та приміщення літери «Б-1» № 1-1, 8-1, 9-1 площею 60,2 м. кв., загальною площею 1587,7 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір у справі №925/1076/18 суди виходили з того, що рішеннями у справах №925/366/18, №823/5390/15, №711/2653/16-ц, №712/8528/17 та №925/1191/16, які набрали законної сили, встановлено факт фальсифікації документів щодо оформлення за ТОВ «Вієна» права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке згодом, згідно договору дарування, подаровано Благодійній організації «Фонд збереження рідної природи».

Як наслідок, оскільки позивачем належними і допустимими засобами доказування недоведено наявності у БО «Фонд збереження рідної природи» права власності на об`єкт нерухомості, який зареєстрований за відповідачем згідно оспорюваного рішення державного реєстратора, тому порушення прав позивача у зв`язку з прийняттям державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за відповідачем у даній справі не встановлено.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зауважує, що у даному спорі апелянт вважає, що видача оскаржуваного наказу унеможливлює використання та розпорядження своїм приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, спірні правовідносини направлені саме на поновлення порушеного права власності на об`єкт нерухомості, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з незаконним, на думку позивача, прийняттям Наказу при присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території міста Черкаси, зокрема за адресою: м. Черкаси, АДРЕСА_1.

Разом з тим, у даному випадку прийняття оскаржуваного рішення було зумовлене саме набрання законної сили Господарським судом Черкаської області від 29.10.2018 у справі №925/366/18, тобто позивач не був заявником оскаржуваної дії, а наказ був вчинений у зв`язку з вирішенням спору між учасниками у господарському судочинстві.

У той же час, як вже зазначалось, позивачем у свою чергу не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність права власності на об`єкт нерухомості, щодо якого було прийнято оскаржуваний наказ.

При цьому, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права відповідно до п.6 частини першої ст.20 Господарського процесуального кодексу України розглядають саме господарські суди.

За таких обставин, враховуючи, що спір між учасниками у цій справі не є спором у сфері публічно-правових відносин, а тому з урахуванням суб`єктного складу сторін має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Відтак, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, п.1 частини першої ст.170 КАС України визначений обов`язок судді відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав відмови у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Благодійної організації «Фонд збереження рідної природи» - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук