Справа № 420/3818/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3818/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт, в якій позивач просить суд:

застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», , юридична адреса: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188:

у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», за адресами: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188, вул. Бесарабська, 13;

у порядок: шляхом відключення за допомогою фахівців енергопостачальних організацій вищевказаних будівель Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 13 від 30.01.2020 року, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки № 13 від 30.01.2020 року за номерами: 1-25, 28-30, 32-34, 43, 45.

Ухвалою від 12.05.2020 року Одеським окружним адміністративним судом дану справу залишено без руху.

13.07.2020 р. (вх. № 27044/20) позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 15.07.2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28-30 січня 2020 року посадовими особами позивача було проведено позапланову перевірку ДП «РМТП» за адресами: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188, вул. Бесарабська, 13, під час якої перевірено: будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт № 13 від 27.01.2020 року. Порушення в вищезазначеному акті перевірки № 13 від 27.01.2020 року за номерами 1-25, 28-30, 32-34, 43, 45 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Судом зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до якого, адреса відповідача співпадає із адресою зазначеною у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області Одеському окружному адміністративному суду.

Як зазначено в позовній заяві, 28-30 січня 2020 року, відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту населення, наказу ГУ ДСНС України в Одеській області № 420 від 11.12.2019 року «Про проведення позапланових перевірок» на підставі посвідчення на проведення перевірки № 12від 27.01.2020 року, провідним інспектором Ренійського МРС ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту Комісаренко А.О., здійснено позапланову перевірку ДП РМТП, за адресами: 68803, Одеська область, місто Рені, вул. Дунайська, 188, вул. Бесарабська, 13, під час якої перевірено: будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт № 13 від 27.01.2020 року.

Так, актом перевірки встановлені порушення приписів Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, нормам і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки, а саме:

1) Адміністративно побутові приміщення та будівлі складів не обладнані системами протипожежного захисту (системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей);

2) Приміщення гуртожитку не обладнані системами протипожежного захисту (системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей). (вул. Бесарабська, 13);

3) Адміністративна будівля порту не обладнана системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації);

4) Приміщення гуртожитку не обладнані системами протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації). (вул. Бесарабська, 13);

5) Технічне обслуговування наявної системи протипожежного захисту (системи пожежної сигналізації) в службово-побутових приміщеннях вантажного району не виконано згідно вимог ДБН В.2.5-56-2014;

6) Сигнал від тривожного оповіщення наявної системи пожежної сигналізації в службово-побутових приміщеннях вантажного району не виведений на пульт цілодобового пожежного спостереження;

7) Складська будівля № 1 не обладнана системами протипожежного захисту(системою пожежної сигналізації, автоматичною системою пожежогасіння);

8) Дерев`яні елементи горищних покриттів (кровки, лати) майстерні не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

9) Складська будівля № 1, будівля гуртожистку (вул. Бесарабська, 13), не захищена блискавко захистом згідно вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженернеобладнання будинків і споруд. Улаштування блискавко захисту будівель і споруд»;

10) Складська будівля № 1 не обладнана системою вентиляції і кондиціонування повітря;

11) Складська будівля № 1 обладнана внутрішнім протипожежним водогоном;

12) В будівлях, приміщеннях порту, гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) не виконано замір опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання терміном 1 раз на 2 роки;

13) Електророзетки, вимикачі в службово-побутових приміщеннях вантажного району, гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) встановлено на основи з горючих матеріалів;

14) В коридорах гуртожитку, з`єднувальні коробки електродротів не закриті кришками з негорючих матеріалів (вул. Бесарабська, 13);

15) З`єднання, відгалужування та окінцювання жил проводів в службово-побутових приміщеннях вантажного району, коридорах та приміщеннях гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо);

16) В складських приміщеннях, службово-побутових приміщеннях вантажного району, приміщеннях гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж;

17) В роздягальні службово-побутового приміщення вантажного району, гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи;

18) В гуртожитку допускається експлуатація світильників зі знятими захисними ковпаками (розсіювачами). (вул. Бесарабська, 13);

19) В роздягальні службово-побутового приміщення вантажного району допускається прокладання струмопровідних проводів по горючим поверхням;

20) Коридори, та інші шляхи евакуації з приміщень адмінбудівлі порту, службово-побутових приміщень вантажного району, гуртожитку не обладнані евакуаційним освітленням, згідно вимог ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;

21) На вікнах житлових кімнат, евакуаційних виходах гуртожитку встановлені «глухі» грати. (вул. Бесарабська, 13);

22) Наявні пожежні рукава не приєднані до пожежних кранів. (знаходяться в приміщенні коменданта). (вул. Бесараюська, 13)

23) Пожежні кран-комплекти не розміщуються у вбудованих або навісних шафах. (вулю Бесарабська, 13);/

24) Не проведено технічне обслуговування наявних вогнегасників;

25) Пожежні щити на території порту не забезпечені первинними засобами пожежогасіння та протипожежним інвентарем з розрахунку згідно норм належності (вогнегасники 3 шт., ящик з піском 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу, розміром 2 х 2 м. 1 шт., гаки 3шт., лопати 2 шт., ломи 2 шт., сокири 2 шт.) на кожний щит.

26) Не проведено обслуговування наявного ручного пожежного інструменту розміщеного у комплектації пожежних щитів (очинення від корозії, покраски згідно умов стандартів, тощо);

27) На пожежних щитах, розташованих на території порту не вказано їх порядкові номери та номера телефонів для виклику аварійно-рятувальних підрозділів;

28) Стіни в коридорах та сходових клітках адмінбудівлі порту, гуртожитку (вул. Бесарабська, 13) оздоблені горючими матеріалами (дерев`яними панелями);

29) В адмінбудівлі порту, гуртожитку не оновлені плани евакуації на випадок виникнення пожежі;

30) Примищення на території порту, гуртожитку не дообладнані відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, кількість, а також місця їх встановлення не відповідають ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»;

31) Для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення не визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки «Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони за «Правилами будови електроустановок Електрообладання спеціальних установок» (далі НПАОП 40.1-1.32-01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які необхідно позначити на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні;

32) Допускається паління в будівлі гуртожитку. (вул. Бесарабська, 13);

33) Директор, посадові особи (комендант) не пройшли навчання і перевірку знань з питань пожежної безпеки;

34) Не проведено навчання керівного складу з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

35) На території порту не розміщено інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії;

36) Відсутні попереджувальні знаки (електронні інформаційні табло, тощо) для інформування населення про небезпеку, яка загрожує населенню від небезпечних об`єктів (небезпечних територій);

37) Не проведено обов`язкове страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна аваріями та пожежами;

38) Не проведено ідентифікацію на визначення потенційно небезпечних об`єктів (ПНО);

39) Не проведено ідентифікацію об`єктів підвищеної небезпеки (ОПН);

40) Не розроблено План ліквідації аварій (план локалізації і ліквідації аварійних ситуацій та аварій);

41) Не визначені та затверджені номенклатура та обсяги матеріальних резервів відповідними органами виконавчої влади;

42) На підтприємстві не створено матеріальний резерв для запобігання та ліквідації надзвичайної ситуації;

43) Працівники задіяні в оповіщенні, локалізації та ліквідації аварій не забезпечені засобами захисту органів дихання з переговорними пристроями;

44) Захисна споруда цивільної оборони № 59422 не проведена у готовність до використання за призначенням;

45) Працівники порту, мешканці гуртожитку не забезпеченя засобами колективного та індивідуального захисту.

Позивачем зазначено, що порушення за номерами 1-25, 28-30, 32-34, 43, 45 Акту № 13 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей.

Будь-яких скарг під час проведення позапланового заходу, чи заперечень на Акт № 13, який 30.01.2020 року, який вручено в.о. директора ДП «РМТП» Шлюкову О.А., не надходило.

Відповідно п.п. 57 п. 4 Указу Президента України Про деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 20/2013 від 16.01.2013 року, ДСНС України відповідно до покладених на неї завдань організовує та проводить перевірки додержання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, організації виконання заходів щодо захисту населення і територій від надзвичайних - ситуацій техногенного та природного характеру на підприємствах, в установах, організаціях, що входять до складу залізничного, автомобільного, авіаційного, морського та річкового транспорту, на базах, складах, арсеналах зберігання та у місцях виробництва, утилізації ракетно-артилерійського озброєння, компонентів рідкого ракетного палива.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі - ГУ ДСНС України в Одеській області), затвердженого наказом ДСНС України № 507 від 21.09.2017 р., ГУ ДСНС України в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань, на відповідній території здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб`єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до п.п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємстві окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Як встановлено частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Водночас, з огляду на встановлені в акті № 13 від 30.01.2020 року порушення, суд дійшов висновку, що подальша експлуатація ДП «РМТП», за адресами: 68803, Одеська область, місто Рені, вул. Дунайська, 188, вул. Бесарабська, 13, з виявленими порушеннями створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей. Не усунення виявлених перевіркою порушень прямою дією впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що може спричинити загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до преамбули Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 5 статті 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Частиною 7 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначає, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Частина 10 зазначеної статті також передбачає, що у разі якщо обґрунтованість заходів реагування, зазначених у розпорядчих документах щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), відповідно до закону має бути підтверджена адміністративним судом, зазначені в таких документах строки усунення виявлених порушень, застосування до суб`єкта господарювання санкцій обраховуються з дня набрання законної сили постановою адміністративного суду про підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування.

Наведена норма визначає наступну процедуру реалізації контролюючим органом своїх повноважень. У випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів як: 1) повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), 2) реалізації продукції, 3) виконання робіт, 4) надання послуг, будь-який орган контролю без попереднього прийняття розпорядчого документа безпосередньо звертається до суду із адміністративним позовом, предметом якого є застосування одного з вищенаведених заходів.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем, який є суб`єктом владних повноважень, витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не понесено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Прохорівська, 6; ) до Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт (місцезнаходження: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188; ) про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації - задовольнити повністю.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», , юридична адреса: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188:

у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», за адресами: 68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188, вул. Бесарабська, 13;

у порядок: шляхом відключення за допомогою фахівців енергопостачальних організацій вищевказаних будівель Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок), обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 13 від 30.01.2020 року, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки № 13 від 30.01.2020 року за номерами: 1-25, 28-30, 32-34, 43, 45.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина

.