Справа № 264/2798/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2798/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області, у складі головуючого: судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., позивачки ОСОБА_1 представника відповідача Базаря О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії про виконавчому комітеті Маріупольської міської ради за №357 від 27 лютого 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 21 січня 2020 року в телефонному режимі її було проінформовано про необхідність прибути до інспекції з благоустрою з метою з`ясувати певні обставини. Прибувши за викликом на неї було складено протокол №002675 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП. Під час складання протоколу вона повідомляла про його незаконність, оскільки вона не має відношення до спорудження зливної ями та їй не відомо хто саме та коли облаштовував цю яму. В подальшому в телефонному режимі її повідомили про розгляд справи та засідання адміністративної комісії 19.02.2020 року. Однак у зв`язку із службовою зайнятістю ОСОБА_1 направила заяву про перенесення розгляду справи. 26.02.2020 року її вдруге повідомили телефонним зв`язком про день засідання комісії, а саме на 27.02.2020 року, але вона також надіслала заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю на роботі. 30.03.2020 року позивачка отримала листа про засідання комісії, але у повістці не було дати засідання. Тому в цей же день вона звернулась з проханням надати повну інформацію про дату засідання. 14.04.2020 року ОСОБА_1 отримала рекомендованого листа, в якому повідомлялось про те що розгляд справи вже відбувся 27.02.2020 року. 24.04.2020 року позивачка отримала рекомендований лист та оскаржувану постанову адміністративної комісії від 27.02.2020 року №357. Зазначену постанову вважає протиправною з тих підстав, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою та влаштування зливної ями на зеленій зоні міської території уздовж огорожі приватного домоволодіння без узгодження з відповідними органами, що є порушенням п.25, 15.1 Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962, від 16.04.2013 року №6/27-3040, від 23.12.2016 №7/14. Відповідач не встановив дійсних обставин справи, оскільки ОСОБА_1 не є власником житлового будинку та не була обізнана про наявність зливної ями за межами подвір`я, про яке йдеться в постанові, та не влаштовувала таку яму, та не порушувала правила благоустрою. Відсутні будь-які докази причетності позивачки до влаштування зливної ями.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача позов не визнала, надіслала до суду відзив, в якому зазначила, що 27 лютого 2020 року на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради була розглянута адміністративна справа відносно ОСОБА_1 та за результатами розгляду винесена постанова №357 про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП. Вказує, що 21 січня 2020 року о 13:10 годин співробітниками інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя виявлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 влаштувала зливну яму на зеленій зоні міської території уздовж огорожі приватного домоволодіння без узгодження з відповідними органами, що є порушенням статті 152 КУпАП та п.25 п.15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території м.Маріуполя. У зв`язку із цим інспекцією міської ради з благоустрою було складено протокол відносно ОСОБА_1 . Також звертає увагу, що відповідач неодноразово переносила розгляд адміністративної справи по протоколу. Засідання комісії призначалось на 05.02.2020 року, на 12.02.2020 року, 19.02.2020 року та 27.02.2020 року. За заявою позивачки розгляд справи відкладався. Її було повідомлено про розгляд справи належним чином та в реєстрах згрупованих листів зазначалось СМС-сповіщення адресата за номером телефону НОМЕР_1 . Крім цього за день до проведення засідання адміністративної комісії секретарем комісії у телефонному режимі було сповіщено ОСОБА_1 про дату, часта місце проведення засідання адміністративної комісії. У зв`язку із цим просила відмовити у позові.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом (інспектором з благоустрою) ОСОБА_2 було складено протокол та встановлено, що при обстеженні в цей день території по АДРЕСА_1 приватного домоволодіння ОСОБА_1 влаштувала зливну яму на зеленій зоні міської території уздовж огорожі приватного домоволодіння по АДРЕСА_2 без узгодження з відповідними органами, що є порушенням підпункту 25 пункту 15.1 Розділу 15 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням міської ради від 21.06.2011 року 6/8-616зі змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП.

27 лютого 2020 року адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було прийнято постанову №357, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1360,00 грн.

В частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України адміністративне судочинство базується на принципі змагальності сторін, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того частиною 2 статті 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

З протоколу, складеного інспектором з благоустрою, та мотивувальної частини винесеної постанови вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 з об`єктивної сторони полягало у влаштуванні зливної ями на зеленій зоні міської території уздовж приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 без узгодження з відповідними органами.

Наявність такого формулювання правопорушення при його оскарженні передбачає обов`язок доведення перед судом безпосереднього факту причетності ОСОБА_1 до фізичного або юридичного влаштування (розбудови) зливної ями у вказаний в протоколі час.

Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема визнавальними поясненнями особи, стосовно якої складено протокол, поясненнями свідків або відеозаписами(фотознімками) та іншими доказами, що підтверджують неспростовну причетність ОСОБА_1 до влаштування зливної ями.

Проте в якості доказу вказаних фактів представлено лише протокол про адміністративне правопорушення та один фотознімок, на якому зображено задню частину невідомого чоловіка, який стоїть поруч із автомобілем. Будь-якого відношення ОСОБА_1 до даної зливної ями зафіксовано не було. При цьому на представленому фотознімку відображено літній період часу, що видно із численної рослинності та форми одягу даного чоловіку, а протокол складався 27 лютого 2020 року за події, що мали місце 21 січня 2020 року, що в цілому ставить під сумнів належність поданого фотознімку в підтвердження вчинення правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка по справі була допитана автор протоколу - головний спеціаліст - інспектор з благоустрою ОСОБА_2 , яка пояснила, що за скаргами сусідів вона виходила за адресою АДРЕСА_1 з приводу влаштування зливної ями на міській території. За результатами виходу власника вдома не було та залишили повістку в домоволодінні АДРЕСА_1 . За викликом прибула ОСОБА_1 та на неї одразу склали протокол, оскільки вона проживає за цією адресою та має довіреність на будинок. Водночас свідок підтвердила, що здійснивши вихід особисто вона не бачила хто саме влаштовував зливну яму, просто ця яма знаходиться поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 на міській території. Долучений до справи чорно-білий фотознімок надали їм сусіди.

Такі покази свідка додатково підтверджують, що складаючи протокол, не було достатньо доказів причетності ОСОБА_1 до влаштування зливної ями, а можливе проживання ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1 не є законною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності або доказом причетності до будівництва зливної ями.

Більше того, згідно долучених до справи правовстановлюючих документів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21198155 від 09.12.2008 року домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

При цьому позивачка наголошує, що не є власником домоволодіння та не має відношення до влаштування зливної ями. Хто саме та коли здійснював її будівництво та влаштування їй не відомо. Припускає, що така яма була влаштована ще попереднім власником будинку до 2008 року.

Суд звертає увагу, що за приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення та долученого фотознімку з невідомим чоловіком не дає достатніх підстав для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та порушення правил благоустрою міста Маріуполя.

Таким чином, на підставі наявних доказів та зібраних відомостей про обставини вчинення правопорушення суд приходить до висновку, про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у влаштуванні зливної ями та незаконності прийнятої відносно ОСОБА_1 постанови та накладення адміністративного стягнення за ст.152 КУПАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що ОСОБА_1 має будь-яке відношення до влаштування зливної ями поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Доводи позивачки про порушення відповідачем її права бути присутньою при розгляді справи та не отримання належного виклику до адміністративної комісії не мають правового значення, оскільки судом в цілому встановлено відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення та незаконність прийнятої постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 1357 від 27.02.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1360 грн. є необґрунтованою, оскільки прийнявши постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та наклавши адміністративне стягнення, відповідачем не встановлено, чи є в діях ОСОБА_1 ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.139 КАС України суд вважає, що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 3,9,10,11,139,242,245,246,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітету Маріупольської міської ради № 357 від 27 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов