Справа № 607/6196/20
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 Справа №607/6196/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицак Р.М.,

за участі секретаря Лобач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №681326 від 02 квітня 2020 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 02 квітня 2020 року о 09 год. 20 хв. він рухався автомобілем марки «CHEVROLET Nubira», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Телеблече де був зупинений інспектором поліції. Підставою зупинки було порушення вимог п. 12.9 б ПДР України, зокрема перевищення максимальної швидкості, яке фіксувалося на лазерний вимірювач швидкості руху автотранспортних засобів «LTI 20/20 TruCAМ» про що інспектором поліції була складена постанова ДП18 №681326 від 02 квітня 2020 року.

Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості «LTI 20/20 TruCAМ», який працював не в автоматичному режимі, в той час як показники приладів є належними доказами лише тоді коли вони працюють у автоматичному режимі. Крім цього у постанові не вказано, який саме дорожній знак було встановлено на ділянці дороги де зафіксовано правопорушення та із зафіксованих приладом даних не можливо встановити місцезнаходження транспортного засобу по відношенню до відповідних знаків. Крім цього зазначає, що він не мав наміру провокувати конфлікт з інспектором поліції, оскільки поспішав до лікарні, щоб доставити пасажира ОСОБА_2 , в якого в цей час були судорги та який попросив його терміново доставити в найближчий лікувальний заклад, так як швидка допомога до нього не приїхала. Проте працівники поліції ситуацію яка склалася до уваги не взяли та склали відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову оскільки факт вчинення правопорушення позивачем за обставин викладених у постанові зафіксований на прилад «TruCAM LTI 20/20». Вказаний прилад отримав сертифікат, пройшов повірку, відтак є належним та допустимим доказом у справі. Лазерний вимірювач швидкості «TruCAM LTI 20/20» відповідає вимогам документів системи технічного запису інформації, дозволений до застосування, а про його використання було вказано в оскаржуваній постанові. Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 12 серпня 2020 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові та додатково пояснив суду, що вимірювання швидкості його транспортного засобу здійснювалося поза межами населеного пункту. На фотодоказі наданому стороною відповідача відсутні будь-які зображення знаків, які б свідчили про перевищення ним швидкості в межах населеного пункту.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Кондрат Л.Р. в судовому засіданні 12 серпня 2020 року проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позов та зазначила, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача здійснювалося в межах населеного пункту на підтвердження чого вона надала картографічні дані та зображення місця зупинки автомобіля позивача.

Сторони у судове засідання на 03 вересня 2020 року не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 02 квітня 2020 року інспектором УПП в Тернопільській області Козюк М.Г. винесена постанова серії ДПР18 №681326 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 02 квітня 2020 року о 09 год. 18 хв. на а/д М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Nubira», номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю 75 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, чим порушив п.12.9.б ПДР України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до вимог ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до положень п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4. ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фото із записами приладу «TruCAM LTI 20/20» (серійний номер ТС000532).

Порушення ПДР зафіксовано на прилад «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС000764. Як видно із документів, що містяться у матеріалах справи, лазерний вимірювач швидкості «TruCAM LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Крім цього, на зазначений тип лазерного вимірювача швидкості (LTI 20/20 TruCAM серійний номер ТС000764) Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок, що діє до 27 вересня 2021 року.

Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17060, що діє до 31 жовтня 2020 року, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год і ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Відтак, лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» (серійний номер ТС000764) є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

На фототаблиці роздруківці результатів вимірювання технічного засобу «TruCam LTI 20/20» (серійний номер ТС000764) зафіксовано, що автомобіль позивача 02 квітня 2020 року о 09 год. 18 хв. проїжджав автомобільною дорогою М-09 331 км зі швидкістю 75 км/год, при цьому дозволена максимальна швидкість на даній ділянці автодороги становить 50 км/год. Таким чином, перевищення швидкості становить 25 км/год.

Також карта місцевості з географічними координатами, свідчить про те, що ОСОБА_1 було перевищено швидкість руху в населеному пункті та в даному випадку діють вимоги Правил дорожнього руху України, що визначають порядок руху в населених пунктах, а саме: водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Доводи позивача про необхідність терміново доставити пасажира ОСОБА_2 до найближчого лікувального закладу суд оцінює критично, оскільки з відеозапису вбачається присутність особи яка сиділа в салоні автомобіля чоловічої статі, однак останній не представився, документів які посвідчують його особу не надав та про наявність потреби доставити його до лікувального закладу для надання медичної допомоги не заявив. Будь-яких інших осіб в салоні автомобіля не зафіксовано.

Відтак належних та допустимих доказів, які б підтверджували, той факт, що позивач не перевищив швидкості руху в населеному пункті, внаслідок чого не міг порушити правила дорожнього руху, у відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України ним не надано.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, оглянутих відеозаписів, що наданий сторонами у справі, та виходячи з норм ст.ст.19, 61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України, суд приходить до висновку, що обставини у оскаржуваній постанові викладені чітко, достатньо та «поза розумним сумнівом» підтверджують, що 02 квітня 2020 року о 09 год. 18 хв. на а/д М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Nubira», номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю 75 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., яка вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, чим порушив п.12.9.б ПДР України.

При цьому, поліцейським дотримана процедура розгляду справи, роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується відеозаписом.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що в діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, оскільки факт порушення водієм п. 12.9.б ПДР Правил дорожнього руху України відповідачем доведено та судом під час судового розгляду справи, встановлено.

Стягнення відповідачем накладено в межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд вважає, постанова про накладення стягнення серії ДПР18 №681326 від 02 квітня 2020 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 року в справі №543/775/17 сформовано правову позицію щодо сплати судового збору при розгляді адміністративних справ щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду вирішуючи подібні правовідносини зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивач не сплачував судовий збір при подачі позовної заяви, при відмові в задоволені його позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 420,40 грн підлягають стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 3, 139, 243-246, 286 Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №681326 від 02 квітня 2020 року відмовити, а постанову залишити без змін.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцать гривень сорок копійок)грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003, .

Повне текст рішення суду складено 04 вересня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак