Справа № 420/704/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 р. м.ОдесаСправа № 420/704/20
П`ятий апеляційний адміністративний суд
у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Бєлова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по справі № 420/704/20 за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо відмови в наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року апеляційну скаргу Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області - залишено без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року залишено без змін.

28.07.2020 представником позивача - адвокатом Бєловим О.О. до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано заяву, у якій заявник вказує, що в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року не вирішено питання щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим просить винести додаткове рішення з цього питання.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

При вирішені питання щодо витрат на правничу допомогу протилежною стороною заперечень до суду не надано.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача - адвокатом Бєловим О.О. надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 019/1,

- копію ставок гонорару адвоката на 2020 рік;

- копію додатку №1 до договору № 019/1 від 30 січня 2020 року;

- копію рахунку № 36 від 03.06.2020;

- копію квитанції до прибуткового касового ордера№36 від 03.06.2020;

- копію акту № 2 виконаних робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 019/1;

- копію додатку до Договору про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 019/1 та акту № 2 виконаних робіт від 24.07.2020.

Акт № 2 виконаних робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги від 30 січня 2020 року № 019/1, містить детальний опис наданих юридичних послуг із обумовленою стороною договору вартістю у межах надання правової допомоги під час розгляду справи №420/704/20. Загальна вартість таких послуг склала 1 800,00 грн.

Відповідно до копії квитанції від 03 червня 2020 року позивач, виконав своє зобов`язання за договором та сплатив суму гонорару в повному обсязі у розмірі 1 800,00 грн.

Оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, а також співмірність послуг категорії складності справи, об`єму наданих послуг, ціни позову колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 900,00 гривень з огляду на таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З приводу заяви адвоката Бєлова О.О. про стягнення судових витрат в розмірі 1 800,00 грн., пов`язаних з отриманнях адвокатських послуг за написання відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає, що заявлені витрати є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 300/941/19 (№ К/9901/33314/19 ) від 23 січня 2020 року.

Крім того колегія суддів зазначає, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та наведені вище докази були подані у межах строку та у порядку, встановленому частиною сьомою статті 139 КАС України.

Також колегія суддів, відповідно до правових висновків Верховного Суду у справі № 520/2915/19 від 21.08.2020 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява представника позивачки - адвоката Бєлова О.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 139, 252 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Бєлова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу по справі № 420/704/20 задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9 00,00 (дев`ятсот) гривень.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.