Справа № 9042/10/1570
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-9042/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року. Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

судді Білостоцького О.В. ,

судді Потоцької Н.В.,

за участю секретаря Руденко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання рішення нечинним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Мансаре ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігії в якому просить визнати рішення від 02.08.2010р. №207-10 про відмову в наданні статусу біженці в Україні нечинним та зобов`язання надати статус біженця в Україні. Позивач пояснив, що в 2010 році звернувся до Управління міграційної служби Одеської області із заявою про надання статусу біженця, рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігії від 02.08.2010р. №207-10 йому було відмовлено в наданні статусу біженця, яке замість обґрунтованих причин відмови, які на підставі абз.13 ст.14 Закону України «Про біженців`мають бути викладенні в повідомленні, містить лише наступне: «відмовлено в наданні статусу біженця в Україні, у зв`язку з відсутністю умов, передбачених абз. 2 ст.1 цього Закону для набуття статусу біженця». Окрім викладеної загальної фрази, повідомлення не містить жодних обґрунтованих пояснень відмови. Позивач зазначив, що є громадянином Сієра ОСОБА_3 , але не може та не бажає користуватися захистом цієї країни внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань у зв`язку з політичними переконаннями.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на викладені у адміністративному позові обставини.

Відповідач до суду не з`явився, заперечення на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання відповідно до ст.ст. 33,35,128 КАС України повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

14.10.2009р. позивач звернувся до відділу Управління міграційної служби Одеської області з заявою про надання йому статусу біженця, в якій зазначив, що вступив до партії UFR (Union des Forces Republicoine) Союз республіканських сил у 2004 році. Тоді президентом партії був ОСОБА_4 . Позивач був координатором своєї ячейці у своєму районі Нонго. 23.12.2008р. трапилась зміна влади, 26.12.2008р. влада перейшла до капітана ОСОБА_5 . Відразу почались - арешти і тортури, заарештовують усіх протестуючих проти нової влади. Мансаре ОСОБА_2 також проводив мітинги, перший трапився 09.01.2009р., другий - 20.06.2009р. Другий мітинг був дуже масовий, ОСОБА_1 заарештували, і забрали на військову базу "Алфа Яя Діалло". Протримали три тижні і змушували виконувати різні роботи. Друг дядька позивача домовився щоб його випустили, а в подальшому відправили з країни (а.с.21).

06.11.2009р. начальником Управління у відповідності до абзацу 3 статті 12 Закону України «Про біженців`прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця громадянину Сієра - Ліоне Мансаре Мохамед Морі (а.с.40).

03 квітня 2010 року за результатами розгляду особової страви заявника Управління міграційної служби Одеської області дійшло висновку, що громадянин ОСОБА_6 не має ознак особи потребуючої статус біженця передбаченої положеннями Закону України «Про біженців».Вказане рішення Управління обґрунтувало тим, що заявник не підпадає під критерії визначення статусу біженця та надає недостовірні дані стосовно причин виїзду з країни свого проживання. Так, іноземець надає інші дати проведення мітингів, хоча і не помиляється у їх кількості, повідомляє різний строк його утримання за гратами. Також, заявник вже отримав статус біженця у Гвінеї Конакрі, за документами, які він надав до Управління. Однією з основних причин вважати розповідь ОСОБА_1 як таку що не відповідає дійсності зазначено - надані до Управління документи, а саме, у копії статті інтернету щодо затримання військовослужбовців вказано ім`я дядька іноземця, який, за словами Мансаре ОСОБА_2 , був заарештований за даними анкетування - 23.12.2008р., за даними співбесіди - 26.12.2008 р. але у статті вказана інша дата - 24.12.2008р. Також, перевіркою електронної адреси, з якої була отримана стаття було встановлено, що за вказаним адресом такої статті не існує.Іноземець не зміг надати ніяких підтверджуючих документів у захист своєї розповіді, а точніше, щодо існування загрози переслідування його та арешту у ОСОБА_7 .

Рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій №207-10 від 02.08.2010р. з посиланням на абзац 5 статті 10 Закону України «Про біженців`висновок Управління міграційної служби в Одеській області підтримано, у наданні статусу біженця в Україні громадянину Сієра - Ліоне Мансаре Мохамед Морі відмовлено (а.с.17).

10.09.2010р. позивач отримав повідомлення про відмову у наданні статусу біженця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про біженців`біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Суд вважає, що "побоювання стати жертвою переслідувань" складається із суб`єктивної та об`єктивної сторін. Суб`єктивна сторона полягає у наявності в особи "побоювання". "Побоювання" є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалася навколо неї. Саме під впливом цієї суб`єктивної оцінки особа вирішила покинути країну і стала біженцем.

Об`єктивна сторона пов`язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними. Факти обґрунтованості побоювань переслідування (загальну інформацію в країні походження біженця) можуть отримуватись від біженця, та незалежно від нього - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з публікацій у засобах масової інформації, з повідомлень національних чи міжнародних неурядових правозахисних організацій, із звітів Міністерства закордонних справ тощо.

Таким чином, особа, яка шукає статусу біженця має довести, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю та свободі і така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Згідно абзацу 7 Закону до заяви про надання статусу біженця додаються документи, які посвідчують особу заявника. А також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для набуття ним статусу біженця.

Мансаре ОСОБА_2 громадянин ОСОБА_8 , згідно документів наданих до Управління міграційної служби Одеської області, вже отримав статус біженця у Гвінеї. При цьому, в обґрунтування підстав для отримання ним статусу біженця повідомляє про обставини, які спонукали його до цього, що мали місце у Гвінеї.

Під час надання пояснень позивач зазначив що з 2002 року по 2005 рік навчався в коледжі, з 2005 року по 2008 рік у ліцеї, а з 2008 року по початок 2009 року в університеті, але згідно протоколу співбесіди від 06.11.2009 р. Мансаре ОСОБА_2 навчався: з 2001року по 2004 рік - у коледжі, з 2004року по 2007 рік - у ліцеї та з 2007року по 2009 рік - в університеті.

Мансаре Мохамед Морі в своїх поясненнях зазначив у 2009 році заарештували його дядька після зміни влади у зв`язку з тим, що він належав до прихильників попереднього президента, але згідно протоколу співбесіди від 06.11.2009р. він був заарештований 26.12.2008 року.

У своїх поясненнях суду позивач повідомив що після другого мітингу його заарештували, а саме 05.08.2009р., але згідно протоколу співбесіди від 06.11.2009р.-він був заарештований 10.06.2009р. та згідно заяви від 13.10.2009р. про надання статусу біженця заарештований позивач був 20.06.2009р. Разом з тим, позивач повідомив суду, що був звільнений 15.08.2009р., що суперечить протоколу співбесіди від 06.11.2009р. згідно якого він перебував на військовій базі до 20.07.2009р.

Відповідно до протоколу співбесіди від 06.11.2009р. Мансаре ОСОБА_2 виїхав з Гвінеї - 20.07.2009р. та прибув до Одеси 30.09.2009р., але під час пояснення позивача суду останній зазначив, що він виїхав з Гвінеї - 20.08.2009р. та прибув до Одеси 30.09.2009р., наголосивши при цьому що подорожував 1 місяць 10 днів.

Під час судового засідання 03.02.2011р. позивач надав в підтвердження своєї особи та позовних вимог на огляд суду документи та зазначив, що надаються оригінали документів. Під час огляду яких встановлено, що останні не містять мокрої печатки, фото і печатка виготовлені за допомогою комп`ютерного обладнання після чого, позивач ОСОБА_1 зазначив що відсканував зазначені документи та при залишенні Гвінеї мав при собі накопичувач інформації із копіями цих документів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач надає неправдиві факти та суперечливі пояснення щодо обставин, які мали місце відносно нього, тому суд вважає, що умови, передбачені у ст. 1 Закону України «Про біженців», а саме, як наголошує позивач, стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певних політичних переконань у країні останнього постійного проживання у нього відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень прийнято рішення про відмову в наданні позивачу статусу біженця в Україні на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням всіх обставин, які мають значень для прийняття рішення і тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.158-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах національностей та релігії про визнання рішення від 02.08.2010 №207-10 про відмову в наданні статусу біженця в Україні нечинним та зобов`язання надати статус біженця в Україні відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дна отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 08 лютого 2011 року .

суддя К.О. Танцюра

суддя О.В. Білостоцький

суддя Н.В. Потоцька

/