Справа № 520/8723/2020
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

шлщХарківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10.09.2020 року № 520/8723/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області LХ сесії VII скликання від 28 травня 2020 №24 "Про продаж ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розташованої по АДРЕСА_1 ", яким відмовлено в продажі ТОВ "ТРІЕЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" земельної ділянки несільськогосподарського призначення комунальної власності Солоницівської селищної територіальної громади, розташованої за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Солоницівка, вул. Еорького, 26-а, площею 0,0110 га, кадастровий номер :00:001:0852;

- зобов`язати Солоницівську селищну раду прийняти рішення, яким надати згоду на продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення комунальної власності Солоницівської селищної територіальної громади, розташованої за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Солоницівка, вул. Горького, 26-а, площею 0,0110 га, кадастровий номер :00:001:0852 ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" та відповідно до вказаного рішення укласти договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки з ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" за ціною 16615,00 грн, визначену відповідно до звіту про експертну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, рішенням Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області LХ сесії VII скликання від 28 травня 2020 року № 24 "Про продаж ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розташованої по АДРЕСА_1 " відмовлено в продажі ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" земельної ділянки несільськогосподарського призначення комунальної власності Солоницівської селищної територіальної громади, розташованої за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Солоницівка, вул. Горького, 26-а, площею 0,0110 га, кадастровий номер :00:001:0852, яка знаходиться у користуванні (на умовах оренди) Покупця для обслуговування нежитлової будівлі магазину, що є його власністю, за ціною 16615,00 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 00 коп.) грн. з підстав встановленої Земельним кодексом забороною на передачу земельної ділянки у приватну власність, а саме: фактичним місце розташуванням земельної ділянки у сквері, який відноситься до земель загального користування населених пунктів, які не може передаватись у приватну власність ( п. а ч. 4. Ст. 83 ЗК), а також у зв`язку з низькою ринковою вартістю даної земельної ділянки.

Суд, дослідивши матеріали позову та відзиву на позов, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін судом, встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суд, встановлений законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні саме владних управлінських функцій.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (стаття 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зі змісту позовної заяви та наданого відзиву судом встановлено, що спір виник з приводу не укладання Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області договору купівлі-продажу земельної ділянки з ТОВ "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" за ціною 16615,00 грн.

Зміст адміністративного позову та доданих до нього доказів, свідчать, що позивач у цій справі намагається вирішити питання про право власності на земельну ділянку. Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються приватноправового спору щодо права користування та заявлені до органу місцевого самоврядування, як до власника земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що предмет спірних правовідносин у даній справі фактично стосується договірних відносин з приводу купівлі-продажу земельної ділянки.

Отже, вказаний спір не є публічно-правовим та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері саме публічно-правових відносин, а випливає із захисту прав та інтересів позивача щодо права придбання земельної ділянки.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, Кодекс адміністративного судочинства України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

- понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України;

- визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов`язані з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень), зазначених у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України;

- встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (стаття 19 Кодекс адміністративного судочинства України);

- встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (стаття 20 Кодекс адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладене й зважаючи на те, що спір у даній справі між сторонами виник з приводу захисту права володіння земельною ділянкою (договір купівлі-продажу земельної ділянки), суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України №1798-XII від 06.11.1991, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Слід роз`яснити позивачу, що даний спір за своїм суб`єктним складом та предметом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 44, 47, 189, 238, 243, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІГЛАВ ДЕВЕЛОПМЕНТ" до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір за своїм суб`єктним складом та предметом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя С.О.Чудних