Справа № 420/3999/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3999/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
12 травня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1) визнати бездіяльність ГУМВС України в Одеській області щодо тривалого незаконного не виконання судових рішень, які набрали законної сили, у справах № 815/4070/14, № 815/4054/17, № 420/1844/19 щодо ОСОБА_2 протиправною;

2) визнати бездіяльність ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишення заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації, протиправною;

3) зобов`язати ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_2 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів;

4) зобов`язати ГУМВС України в Одеській області виготовити та направити до уповноважених органів довідку про грошове забезпечення, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та грошовий атестат ОСОБА_2 з 01.03.2016 по лютий 2018 включно (за останні 24 місяці), виходячи з сум окладів, надбавок, премій які сплачені за цей період, як компенсація за час вимушеного прогулу;

5) зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії з 13.03.2018, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_2 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення у таких розмірах: посадового окладу - 1450 грн., окладу за спеціальним званням полковник міліції - 135 грн., надбавки за вислугу років (35%) -554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%)-1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) -217,5 грн., надбавка за службу в спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (50%)- 725 грн., та премії (367,2%)-5323,89 грн.

6) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_2 з 13.03.2018 року за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення у таких розмірах: посадового окладу - 1450 грн.,окладу за спеціальним званням полковник міліції -135 грн., надбавки за вислугу років (35%) -554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%)-1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,5 грн., надбавка за службу в спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (50%)- 725 грн. та премії (367,2%)-5323,89 грн., на підставі документів надісланих ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код 00032684).

Ухвалою суду від 18.05.2020 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

01.06.2020 року (вх. №20744/20) від представника позивача до суду надійшло клопотання разом із уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1) визнати бездіяльність ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації, протиправною;

2) зобов`язати ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_2 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів;

3) зобов`язати ГУМВС України в Одеській області виготовити та направити до уповноважених органів довідку про грошове забезпечення, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та грошовий атестат ОСОБА_2 з 01.03.2016 по лютий 2018 включно (за останні 24 місяці), виходячи з сум окладів, надбавок, премій які сплачені за цей період, як компенсація за час вимушеного прогулу;

4) зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії з 13.03.2018, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_2 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення у таких розмірах: посадового окладу - 1450 грн., окладу за спеціальним званням полковник міліції - 135 грн., надбавки за вислугу років (35%) -554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%)-1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) -217,5 грн., надбавка за службу в спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (50%)- 725 грн., та премії (367,2%)-5323,89 грн.

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_2 з 13.03.2018 року за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення у таких розмірах: посадового окладу - 1450 грн.,окладу за спеціальним званням полковник міліції -135 грн., надбавки за вислугу років (35%) -554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%)-1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,5 грн., надбавка за службу в спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (50%)- 725 грн. та премії (367,2%)-5323,89 грн., на підставі документів надісланих ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код 00032684).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_2 безперервно та бездоганно служив в органах внутрішніх справ з 30.12.1996 року, з 07.07.2011 року - на посаді начальника УБОЗ ГУМВС України Одеській області. Наказом ГУМВС України в Одеській області № 8 о/с від 12.03.2018 ОСОБА_2 з вказаної посади звільнений та позивачу визначена вислуга в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів. 13.03.2018 ОСОБА_2 звернувся до ГУМВС з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 13.03.2018. До вказаної заяви додавався вичерпний перелік матеріалів оформлений ГУМВС та направлений до МВС України. МВС України повернуло їх без реалізації мотивуючи необхідністю підтвердження виплат ГУМВС коштів та вислуги років за час вимушеного прогулу. Як зазначено у позові, невиплата грошового забезпечення ОСОБА_2 - цілеспрямовані винні дії ГУМВС України в Одеській області та МВС України (останнє виділяє кошти та затверджує кошториси) - безпідставна затримка виконання судового рішення. На думку позивача, необґрунтована та протиправна тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції та прав позивача.

У позові вказано, що позивач з травня 2014 року неодноразово незаконно звільнений та двічі поновлений за рішеннями суду (справи №815/4070/14 та № 815/4054/17), час вимушеного прогулу був зарахований у вислугу років позивача, про що свідчить наказ про його звільнення. ОСОБА_2 з наказами про поновлення в ГУМВС не ознайомлювався, до виконання службових обов`язків та робочого місця ГУМВС не допускався, грошове забезпечення та інші виплати передбачені судовими рішеннями незаконно не сплачувались ГУМВС України в Одеській області та щодо двох сум не виконані до тепер.

Позивач зазначає, що за процедурою, яка діє в 2020 році матеріали про призначення пенсії надаються в ДУ ТМО, останнє направляє їх до МВС України, яке спрямовує їх до ГУПФУ в Одеській області. Сторонами визнається, що ОСОБА_2 надав вичерпний перелік матеріалів на 42 арк. для призначення пенсії з 13.03.2018 та завірену копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 420/1844/19. Відповіддю ДУ ТМО МВСУ по Одеській області лист № 33/36-42 від 17.04.2020 ОСОБА_2 повідомлено про неврахування у вислугу років періодів вимушеного прогулу. Вислуга років позивача на 04.05.2014 складає 19 років 10 місяців та 4 дні. Тобто, відповідачі - МВС України та ДУТМО МВСУ по Одеській області без жодних правових підстав:

- визначають дату призначення пенсії ОСОБА_2 (2014 рік замість 2018);

- викривлюють відомості заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії (право суб`єкта владних повноважень самостійно визначати дату призначення пенсії та зменшувати вислугу років заявника жодним нормативно-правовим актом не передбачена);

- за надуманими підставами, заперечують відомості трудової книжки ОСОБА_2 (трудова книжка ОСОБА_2 не містить суперечностей та вичерпні відомості про усі періоди служби, підстав для скасування, змін або перегляду цих відомостей відповідачі не надають);

- ігнорують наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 о/с від 12.03.20118 про звільнення ОСОБА_2 , яким передбачена вислуга в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів.

У позові вказано, що не погодження з кількісним показником страхового стажу ОСОБА_2 . МВС України та ДУТМО МВСУ по Одеській області не мало наслідком ініціювання перегляду вислуги років перед уповноваженим структурним підрозділом - ГУМВС. В наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 о/с від 12.03.2018 зміни не вносились. ДУ ТМО та МВС України не уповноважені визначати самостійно показники страхового стажу та відмовляти врахувати будь-які періоди служби або відхиляти їх, якщо вони підтвердженні трудовою книжкою, послужним списком, наказом про звільнення і т.п.

Як стверджує позивач, поновлення його на посаді означає, що у період вимушеного прогулу він проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області, відтак цей період має зараховуватися до вислуги років, адже це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника. На думку позивача, ГУМВС України в Одеській області та МВС України порушують принцип правової визначеності (legal certainty), штучно створюють механізми сприяння конфліктам та забезпечують неузгодженість судової практики, ігнорують Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів ОСОБА_3 (Нідерланди), ОСОБА_4 (Швейцарія), ОСОБА_5 (Сполучене Королівство), ОСОБА_6 (Фінляндія); п. 44-50).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також зазначає, що сторонами не заперечується, що вислуга років ОСОБА_2 за період з 2014 року по 2018 р. збільшилась, проте ГУМВС розмір надбавки за вислугу років протиправно не збільшив на 5%. Вказана надбавка повинна складати 35 %, проте у довідці вона зазначена 30%- 475,5 грн., замість ґрунтовних -554,75 грн.

Як зазначено у позові, відповідачами не заперечується факт сплати ГУМВС ОСОБА_2 відповідних соціальних внесків з нарахованих позивачу щомісячних додаткових грошових винагород. Факт незаконної не виплати ГУМВС України в Одеській області грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 10.06.2016 по 26.10.2016, хоча він і зарахований до вислуги років, порушує вимоги Конституції України та законодавства України, а також не відповідає висновкам постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 р.. у справі № 815/4054/17. Додатково ці кошти стягнуті постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 420/1844/19, яка надсилалась на адресу ГУМВСУ, МВСУ, ДУ ТМО та останніми проігнорована. Більше того, вказує позивач, положеннями профільного нормативно-правового акту (частина 3 статті 43 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») передбачено, що при обрахунку пенсії мають враховуватись щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які виплачувались військовослужбовцю. Аналогічні положення визначені в пункту 2 Постанови №704 та пункті 7 Постанови №393. З посиланням на положення п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», позивач зазначає, що протиправна невиплата грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 10.06.2016 по 20.10.2016 призводить до його не відображення у довідці за останні 24 місяця та незаконно зменшує розмір пенсії ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (в редакції уточнень за вх.№20744/20 від 01.06.2020 року) і відкрито провадження в адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

30.06.2020 року (вх.№ЕП/9728/20) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками згідно переліку, який у ньому наведено (а.с.82-96).

У відзиві вказано, що уповноваженими органами до Головного управління документи про призначення пенсії позивачу не надавалися та позивач з вказаного питання до Управління не звертався.

27.07.2020 року (вх.№29147/20) від представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками згідно переліку, який у ньому наведено (а.с.101-119).

У відзиві вказано, що фактично позивач просить суд першої інстанції незаконно продовжити дію ЗУ «Про міліцію», а також встановити йому пенсію в 2020 році з 2018 року. Щодо тверджень позивача про не виконання судових рішень, то у відзиві вказано, що усі судові рішення, які виносились судовими інстанціями та набрали чинності виконані в повному обсязі та будь яка заборгованість в ліквідаційної комісії відсутня. Відповідач вказує, що станом на 18.05.2014 вислуга років позивача склала 23 рік 4 місяці 1 день, грошове забезпечення з вислугою 23 роки 08 місяців 12 днів не нараховувалось.

У відзиві вказано, що Головне управління заперечує в задоволенні позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими нормами права та письмовими доказами. В заяві позивача не викладено фактичних, конкретних та об`єктивних обставин в обґрунтування порушень його прав оспорюваним рішенням ЛК та своїх вимог. Позивач не надав суду необхідних належних до допустимих доказів, якими позивач мотивує обставини, викладені в заяві. Також позивач не надав доказів порушення його прав. У позові позивач просить зазначити в довідці надбавку за вислугу років в розмірі в якому вона ніколи не встановлювалась наказом. Фактично позивач просить, щоб суд першої інстанції прийняв рішення про захист його прав на майбутнє. На думку відповідача, посилання в позові на обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Як стверджує Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, позивач не має встановленої пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, необхідної для призначення пенсії, а тому ТМО правомірно було відмовлено у направленні Міністерству внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та науково) діяльності Міністерства внутрішніх справ документів для призначення позивачеві пенсії за вислугу років. Згідно листа ЛК № 9/6792 від 13.07.2020 підстави для нарахування позивачу надбавки за вислугу років в розмірі 35% відсутні. Позивач не є пенсіонером органів внутрішніх справ та не отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області зазначено, що пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу ніколи не встановлювалась та не призначалась. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.09.2018року №787 «Про організаційно-штатні зміни у МВС» при територіальних об`єднаннях МВС України по областях розпочали свою роботу сектори із соціально-гуманітарних питань, у зв`язку з чим Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області актом прийому-передачі від 07.06.2019 року передала всі пенсійні справи пенсіонерів МВС України до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області». На запит ДУ ТМО МВС України по Одеській області № 33/36-32 від 18.03.2020 ЛК ГУМВС надіслало усі документи в межах компетенції листом № 33/14 від 03.04.2020.

29.07.2020 року (вх.№29578/20) від представника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками згідно переліку, який у ньому наведено (а.с.120-153).

У відзиві вказано, що Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» вимоги, що зазначені в позовній заяві ОСОБА_2 не визнає, вважає їх незаконними і безпідставним та просить в його задоволенні відмовити повністю.

На думку вказаного відповідача, зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років для призначення пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ Законом: України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не передбачено.

Як зазначено у відзиві, згідно послужного списку ОСОБА_2 04.05.2014 року він був звільнений з посади начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області, всі послідуючі записи - це внесення змін в накази про його звільнення та виконання постанов і рішень суду щодо сплати грошового забезпечення за періоди вимушеного прогулу. Вимушений прогул за визначенням - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого органу був позбавлений змоги працювати. За висновками Верховного суду України, які викладені в постанові від 18.05.2016 у справі № 285/4112/14-а, вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність, з якою законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Крім того, у відзиві вказано, що з 07.11.2015 року органи Міліції та працівники міліції не виконували та не могли виконувати завдання та функції міліції, оскільки Закон України « Про міліцію » з 07.11.2015 втратив чинність, а всі органи міліції та штатні посади, які заміщувалися особами начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, в цих органах було ліквідовано. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають у жодний спосіб можливість поновлення працівником міліції служби в органах внутрішніх справ після 06.11.2015 року. Поновлений працівник міліції на неіснуючій посаді не проходив та не міг проходити службу як особа рядового та начальницького складу органів внутрішній справ, також не міг виконувати службові обов`язки за посадою.

На думку Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», правові підстави для зарахування до періоду проходження служби ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу з 01.05.2014 року по 12.03.2018 року на посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області відсутні.

Як стверджує відповідач, вислуга років на 04.05.2014 року для призначення пенсії ОСОБА_2 у календарному обчисленні становить 19 років 10 місяці 64 дні, а відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262, право на призначення пенсії за вислугу років набули особи звільнені зі служби у період з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше. Враховуючи викладене, згідно вимог чинного Законодавства, сектор не мав та не має правових підстав для направлення наданого ОСОБА_2 пакету документів для призначення йому пенсії за вислугу років до Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДП МВС України, тому надані документи були повернуті адресату

20.08.2020 (вх.№ЕП/12812/20) та 21.08.2020 року (вх.№33077/20) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області»(а.с.154-163, 204-222).

20.08.2020 (вх.№ЕП/12813/20) та 21.08.2020 року (вх.№33085/20) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (а.с.164-174, 194-203).

20.08.2020 (вх.№ЕП/13576/20) та 21.08.2020 року (вх.№33081/20) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с.175-183, 184-193).

21.08.2020 року (вх.№33081/20) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

31.08.2020 року (вх.№ 34135/20) від представника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» до суду надійшли заперечення (а.с.223-228).

Станом дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ч.6 ст.120 КАС України, ст.258 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ починаючи з 30.12.1996р., та, зокрема, відповідно до Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 07.07.2011р. №318 о/с, полковника міліції ОСОБА_2 (А-011518) призначено на посаду начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області.

04.05.2014р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, на підставі Листа МВС України від 04.05.2014р. №8002/Чб, винесено Наказ №268 о/с, яким відповідно до пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено полковника міліції ОСОБА_2 (А-011518) з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, зарахувавши в розпорядження Головного управління МВС України в Одеській області за посадою начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області з 04 травня 2014 року.

Не погоджуючись з вказаним Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 04.05.2014р. №268 о/с, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою по справі №815/2812/14.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/2812/14 від 16 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 14.11.2017 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 , визнано протиправним наказ ГУ МВС України в Одеській області №268о/с від 04.05.2014 року в частині звільнення та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Одеській області полковника міліції ОСОБА_2 .

Крім того, згідно витягу з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області від 26.06.2014 р. № 416 о/с у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) полковника міліції ОСОБА_2 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області 26.06.2014 р., сплативши грошову компенсацію за 20 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2014 р. по день звільнення. Підстава: наказ МВС України від 30.05.2014 р. № 978о/с (а.с.110).

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні складає 19 років 11 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 26 років 09 місяців 25 днів.

Згідно витягу з наказу ГУМВС України в Одеській області від 18.08.2014 р. № 567 о/с полковника міліції ОСОБА_2 (А-011518), начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, вважати звільненим у запас Збройних Сил за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 04 червня 2014 р., з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 19 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні 28 років 07 місяців 21 день (а.с.111).

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні складає 19 років 11 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 26 років 09 місяців 25 днів.

Не погодившись із вищезазначеними наказами, звільненням в цілому, ОСОБА_2 оскаржив останні в судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 по справі № 815/4070/14 визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 500 від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 978о/с від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 416 о/с від 26.06.2014 року та 567 о/с від 18.08.2014 року щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з 05.06.2014 р.; стягнуто з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення з 04.05.2014 р. по час звільнення в сумі 9357,14 грн. (дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім грн. 14 коп.) з ОВС на його рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнуто з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.06.2014 р. по 04.06.2015 р. в сумі 112284,24 грн. (сто дванадцять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 24 коп.); в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 р. по справі №815/4070/14:

- задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 ;

- визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 500 від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 978о/с від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ;

- визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 416 о/с від 26.06.2014 року та 567 о/с від 18 серпня 2014 року щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області.

- зобов`язано ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 05 червня 2014 поновити ОСОБА_2 на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області та з урахуванням спеціального звання, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності;

- стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 травня 2014 по 09 червня 2016;

- стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 80000 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 р. по справі №815/4070/14 внесено виправлення в резолютивну частину постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року: в абзаці 8 зазначено замість «з 05 червня 2014 року» читати « з 03 липня 2014 року» у відповідному відмінку; абзац 9 викладено наступним чином: "Стягнути з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03 липня 2014 по 09 червня 2016 року, загалом 241456,76 грн." у відповідному відмінку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 р. по справі №815/4070/14 виправлено, допущену в абзацах 9, 10 резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, описку в частині назви юридичної особи, зазначивши замість Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області Головне управління МВС України в Одеській області; викладено абзаци 9 і 10 резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Одеській області, Національній поліції України, Головного управління Національної поліції України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 травня 2014 року по 09 червня 2016 року. Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 80 000 грн.».

На виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 по справі № 815/4070/14 ГУМВС України в Одеській області виданий наказ від 26.10.2016 № 87 о/с, яким скасовано пункти наказів ГУМВС України в Одеській області від 26.06.2015 № 416 о/с та від 18.08.2014 № 567 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 26.10.2016 № 88 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ уважати звільненим з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 04 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні 30 років 09 місяців 09 днів, виплативши грошову компенсацію за 37 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2015 року по день звільнення.

Правомірність наказу ГУМВС України в Одеській області від 26.10.2016 № 88 о/с була предметом розгляду у справі №815/4054/17.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 року по справі №815/4054/17в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління МФС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відмовлено.

15.02.2018 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №815/4054/17 апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвоката Гупало Петра Михайловича задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року скасовано. Ухвалено по справі нову постанову, якою:

- позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Одеській області задоволено частково;

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області №88 о/с від 26 жовтня 2016 року в частині звільнення зі служби в запас начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС в Одеській області полковника міліції ОСОБА_2 ;

- поновлено полковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області;

- стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових платежів;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

28.02.2018 року Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист з виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 року щодо стягнення з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових платежів.

12.03.2018 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справи України на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 року у справі №815/4054/17 прийнято наказ №7 о/с, яким скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області від 26.102016 року №88 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області та поновлено його на службі в органах внутрішніх справи на посаді начальника по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, відрахувавши з грошового забезпечення компенсацію за 37 діб невикористаної чергової відпустки за 2015 рік (а.с.43, 130).

Вказаним наказом вирішено сплатити ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 149712,32 грн. з відрахуванням з цією суми обов`язкових платежів.

02.07.2018 року Одеським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу, якою встановлено наступний спосіб та порядок виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі №815/4054/17, а саме:

1. Поновити полковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області з 27 жовтня 2016 року та зарахувати до його трудового стажу (вислуги років) весь період вимушеного прогулу з 27 жовтня 2016 року по 12 березня 2018 року.

2. Стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року, а також за період з 16 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 456,44 грн., з відрахуванням з сум виплат до відповідних бюджетів та фондів наступних обов`язкових платежів: податок з доходів фізичних осіб та військового збору у встановлених законодавством розмірах.

На виконання вказаної ухвали Одеський окружний адміністративний суд 06.09.2018 року видав виконавчий лист про стягнення з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року, а також за період з 16 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 456,44 грн., з відрахуванням з сум виплат до відповідних бюджетів та фондів наступних обов`язкових платежів: податок з доходів фізичних осіб та військового збору у встановлених законодавством розмірах.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 року по справі №815/4054/17 визнано виконавчий лист, що виданий 06.09.2018 року у справі № 815/4054/17, в частині стягнення з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 149712 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот дванадцять) гривень 32 коп. за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для постановлення вказаної ухвали слугували висновки суду про те, що ГУ МВС України в Одеській області виконало вимогу судового рішення щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 149712 гривень 32 копійки за період з 27 жовтня 2016 року по 15 лютого 2018 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі № 815/4054/17 задоволено заяву ОСОБА_2 про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення визначеного ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 року та стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 411 (одинадцять тисяч чотириста одинадцять) гривень 00 коп. за період з 16 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 456,44 грн., з відрахуванням з сум виплат до відповідних бюджетів та фондів наступних обов`язкових платежів: податок з доходів фізичних осіб та військового збору у встановлених законодавством розмірах.

Згідно платіжного доручення №31 від 15.06.2020 року (а.с.106) на виконання рішення суду по справі №420/4070/14 позивачу було сплачено 80000 грн. відшкодування моральної шкоди.

З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що на підставі рапорту позивача від 28.02.2018 року Головним управлінням МВС України 12.03.2018 року прийнято наказ №8 о/с, яким згідно з пп.10,11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ наказано звільнити у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_2 начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області, 12.03.2018 року, виплативши грошову компенсацію за 8 діб невикористаної чергової відпустки за період з 01.01.2018 року по день звільнення (а.с.44, 131).

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів;

- для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 23 роки 08 місяців 12 днів;

- на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів;

- усього для призначення пенсії 32 роки 11 місяців 10 днів.

Судом встановлено, що 28 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом (справа №420/1844/19) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 02.07.2019 року), просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі трудової книжки, несплати грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, нездійснення індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року, несплати компенсації за невикористані відпустки, несплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, не проведенні остаточного розрахунку в день звільнення з позивачем;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 50 272,61 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток індексоване грошове забезпечення за час затримки з 13.03.2018 року по 04.07.2019 року у розмірі 199672,36 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористанні дні відпусток: 2014 рік 15466,36 грн., 2015 рік 16666,76 грн., 2016 рік 17409,5 грн., 2017 рік 18383,52 грн., 2018 рік 16605,62 грн., 2019 рік 9584,88 грн., а разом 94116,63 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 12.03.2018 року у розмірі 81668,88 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 53148,38 грн.;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №8 о/с від 12.03.2018 року та вважати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільненим з органів внутрішніх справ з моменту винесення судового рішення (04.07.2019 року) з вислугою років 25 років 4 дня у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 34 роки 3 місяці 2 дні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року по справі 420/1844/19 адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений частково; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; в задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі №420/1844/19 судом постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року змінено, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 43361,80 грн. (сорок три тисячі триста шістдесят одна грн. 80 коп.) з урахуванням податків та обов`язкових платежів. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року залишено без змін.

Згідно платіжного доручення №26 від 15.06.2020 року (а.с.105) на виконання рішення суду по справі №420/1844/19 позивачу було сплачено 43361,80 грн.

Згідно платіжного доручення №34 від 24.06.2020 року (а.с.112) на виконання рішення суду по справі №420/1844/19 позивачу було сплачено 9636,60 грн.

Крім того як встановлено судом та не заперечується сторонами, 13.03.2018 року позивач вперше звернувся із заявою про призначення йому пенсії до ліквідаційної комісії ГУ МВС, однак листом МВС України було зазначено, що для підтвердження вислуги років за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року потребується виплата грошового забезпечення, яка не здійснювалась ГУ МВС України в Одеській області

10.03.2020 року ОСОБА_7 звернувся до із заявою (вх.№147 від 16.03.2020 року) щодо направлення до Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДП МВС України для вирішення питання призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 03.04.2020 року №33/14 Головним управлінням МВС України в Одеській області на адресу завідувача сектору соціально-гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України по Одеській області направлено матеріали щодо ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, звільненого з ОВС 12.03.2018 року (а.с.113,133), зокрема, розрахунок вислуги років позивача, витяги з наказів про звільнення та поновлення, довідку про розмір грошового забезпечення, копію трудової книжки.

У відповідь на вказану заяву позивача (вх.№147 від 16.03.2020 року) Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» складено лист №33/36-42 від 17.04.2020 року «Щодо призначення пенсії» (а.с.45-46), в якому, зокрема, вказано, що вислуга років позивача станом на 04.05.2014 року у календарному обчисленні становить 19 років 10 місяців 04 дні, а відповідно до п. «а» ст.12 Закону України №2262-ХІІ, право на призначення пенсії за вислугу років набули особи, звільнені зі служби в період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше.

Враховуючи вищевикладене, у листі вказано, що сектор не має правових підстав для направлення наданого позивачем пакету документів до Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДП МВС України, тому надані документи підлягають поверненню адресату.

Вважаючи бездіяльність ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації, протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Правовідносини, пов`язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх родин визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Відповідно до п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", зокрема, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються /в т. ч./: дійсна військова служба у Військово-Морському Флоті; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Отже, за змістом цього Порядку до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.

Суд зазначає, що поновлення на посаді означає, що у період вимушеного прогулу особа проходила службу в органах внутрішніх справ, відтак відповідний період має зараховуватися до вислуги років, адже це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника.

Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з ст. 2 Закону України № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсії за вислугу років врегульовані статтею 12 Закону України № 2262- ХІІ. Зокрема, відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 вказаного закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з і жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Сторонами не заперечується, що розмір необхідного позивачу стажу для призначення позивачу пенсії відповідно до вказаної статті складає 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати УМВС України у Донецькій області та утворити Головне управління Національної поліції у Донецькій області.

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

В Законі України «Про Національну поліцію», постанові Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 чи інших нормативно-правових актах не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи міліції, а відтак, в даному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.

Аналогічність завдань міліції та поліції, встановлених статтею 3 Закону України «Про міліцію» та статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно, ліквідація обласних управлінь Міністерства внутрішніх справ України з одночасним створенням аналогічних територіальних органів Національної поліції, використання органами Національної поліції в своїй діяльності нормативно-правових актів (наказів) Міністерства внутрішніх справ України свідчить про фактичну ліквідацію державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, та як наслідок, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові № 815/6557/16 від 24 липня 2019 року.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх родин визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Відповідно до п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», зокрема, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються /в т. ч./: дійсна військова служба у Військово-Морському Флоті; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Тобто, за змістом цього Порядку до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, поновлення на посаді означає, що у період вимушеного прогулу особа проходила службу в органах внутрішніх справ, тому відповідний період має зараховуватися до вислуги років, адже це є обов`язком роботодавця.

Згідно з ст. 2 Закону України № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Наказом МВС України від 17.09.2018 року № 760, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від10.10.2018 року № 1152/32604, затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань (далі по тексту Інструкція).

Відповідно до п. 1 ч. 1 р. І ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 2 ч. 1 р. І цю Інструкцію розроблено, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878 (зі змінами), постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (зі змінами), від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни» та постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3- і «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 р. І Інструкції уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. і р. II Інструкції уповноважені структурні підрозділи, організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій.

Питання, що позивач звертався до ГУМВС України в Одеській області з заявою про підготовку та передання документів до пенсійного фонду для призначення пенсії, заявою про призначення пенсії та заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ не є спірним у справі.

Розділом III Інструкції визначено порядок організації роботи з оформлення документів для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 р. III Інструкції уповноважені структурні підрозділи:

1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії;

2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії;

3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів;

4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).

Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком забороняється;

5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи;

6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.

Відповідно до ч. 3 р. III Інструкції підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України:

1. обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії (далі - розрахунок вислуги років).

До розрахунку вислуги років додаються такі документи: витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років; копія послужного списку (за потреби - додаткові відомості з особової справи) особи, яка набула право на пенсію (померлого годувальника); копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби (за наявності); копія трудової книжки та/або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи);

2. ознайомлюють особу, яка набула право на пенсію, із розрахунком вислуги років;

3. надають допомогу в оформленні документів для призначення пенсії особам, які набули право на пенсію.

В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії розрахунок вислуги років разом з іншими документами, зазначеними в підпункті і цього пункту, подається до уповноваженого структурного підрозділу.

Відповідно до ч. 4 р. III Інструкції підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують: грошовий атестат; довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення) (додаток д).

В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.

У відповідності до листа Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2019 №2537105/22-20197 «Про передачу функцій з питань пенсійного та соціального забезпечення колишніх працівників органів внутрішніх справ» до функцій сектора соціально-гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України в Одеській області належить прийом від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХП (надалі Закон 2262-ХІІ), заяви та документів для призначення (перерахунку) пенсії та перевірка правильності оформлення поданих документів, направлення до уповноваженого структурного підрозділу МВС матеріалів щодо призначення (перерахунку) пенсіонерам ОВС.

Заяви про призначення пенсії, в тому числі і за вислугу років, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-ХІІ) подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі у відповідності до ст.48. р, VI Закону 2262-ХІІ та у відповідності до п.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджено постановою правління ПФУ від 30.01.2007року № 32-1.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.09.2018 року №787 «Про організаційно-штатні зміни у МВС» при територіальних об`єднаннях МВС України по областях розпочали свою роботу сектори із соціально-гуманітарних питань, у зв`язку з чим Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області актом прийому-передачі від 07.06.2019 року передала всі пенсійні справи пенсіонерів МВС України до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області». На запит ДУ ТМО МВС України по Одеській області № 33/36-32 від 18.03.2020 ЛК ГУМВС надіслало усі документи в межах компетенції листом № 33/14 від 03.04.2020.

Згідно послужного списку позивача (а.с.30-38, 141-148) вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів;

- для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 23 роки 08 місяців 12 днів;

- на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів.

Разом з цим, згідно розрахунку вислуги років на пенсію полковника міліції ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області станом на 12.03.2018 року складає у календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 12 днів; у пільговому обчисленні 09 років 02 місяці 28 днів, час навчання 02 роки 06 місяців (а.с.39-40, 129).

У вказаному розрахунку зазначено, що вислуга років станом на 12.03.2018 року для призначення пенсії складає 32 роки 11 місяців 10 днів.

Так, як вже встановлено судом на підставі рапорту позивача від 28.02.2018 року Головним управлінням МВС України 12.03.2018 року прийнято наказ №8 о/с, яким згідно з пп.10,11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ наказано звільнити у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів) полковника міліції ОСОБА_2 начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області, 12.03.2018 року, виплативши грошову компенсацію за 8 діб невикористаної чергової відпустки за період з 01.01.2018 року по день звільнення (а.с.44, 131).

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів;

- для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 23 роки 08 місяців 12 днів;

- на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 09 років 02 місяці 28 днів;

- усього для призначення пенсії 32 роки 11 місяців 10 днів.

Доказів скасування чи визнання нечинним вказаного наказу №8 о/с до суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що компетентним органом, в якому проходив службу позивач, станом на дату звільнення ОСОБА_2 визначено, що вислуга його років станом на день звільнення 28.02.2020 року складає у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів.

За своєю суттю вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю.

Отже, факт неодноразового поновлення позивача на посаді означає, що у період вимушеного прогулу позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а безпосередньо саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника, а відтак відповідний період вимушеного прогулу має зараховуватися до вислуги років.

З цих підстав суд визнає необґрунтованими посилання відповідача на ліквідацію міліції з 7.11.15 та поновлення позивача на виконання судових рішень на фактично неіснуючій посаді.

Таким чином, період служби позивача в органах внутрішніх справ з 30.12.1996 року по 12.03.2018 необхідно вважати безперервним.

Отже, позивач як особа, вислуга років якої станом на дату звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 23 роки 8 місяців та 12 днів має право на пенсію відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України № 2262- ХІІ.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє посилання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» у відзивах на те, що у позивача немає достатньої вислуги, визначеної п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України № 2262- ХІІ та що період вимушеного прогулу ОСОБА_2 не зараховується до спеціального стажу його роботи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» допустило протиправну бездіяльність, яка полягає у не зарахуванні періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та залишенні заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації.

В той же час, оскільки доказів того, що документи про призначення позивачу пенсії були направлені Міністерству внутрішніх справ України до суду не надано, суд вважає, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність вказаного органу.

Таким чином вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою повного та всебічного захист прав ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне задовольнити і похідні вимоги позивач та:

- зобов`язати ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_2 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів;

- зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_2 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_2 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, на підставі документів надісланих ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерства внутрішніх справ України.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання ГУМВС України в Одеській області виготовити та направити до уповноважених органів довідку про грошове забезпечення, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та грошовий атестат ОСОБА_2 з 01.03.2016 по лютий 2018 включно (за останні 24 місяці), виходячи з сум окладів, надбавок, премій які сплачені за цей період, як компенсація за час вимушеного прогулу та щодо цифрових значень основних та додаткових видів грошового забезпечення, які повинні бути зазначеними у документах про призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.2, 6 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як розтлумачено Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України (щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) від 25 листопада 1997 року N 6-зп, "Частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді".

Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.55 Конституції України.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004, дано визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", а саме, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст.55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Вище викладені норми не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно тільки тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Поряд з цим, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені ними.

Тобто, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Так, судом встановлено, що листом від 03.04.2020 року №33/14 Головним управлінням МВС України в Одеській області на адресу завідувача сектору соціально-гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України по Одеській області направлено матеріали ОСОБА_2 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, звільненого з ОВС 12.03.2018 року (а.с.108, 128), зокрема, розрахунок вислуги років позивача, витяги з наказів про звільнення та поновлення, довідку про розмір грошового забезпечення, копію трудової книжки.

При цьому, позивачем не оскаржуються дії Головного управління МВС України в Одеській області щодо видачі довідки, яка була подана до завідувача сектору соціально-гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України по Одеській області.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог позивача.

Щодо дати з якої позивачу необхідно призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII пенсії призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, - з наступного дня після звільнення зі служби.

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Так, як встановлено судом та не заперечується сторонами, 13.03.2018 року, на наступний день після звільнення наказом №8, позивач вперше звернувся із заявою про призначення йому пенсії до ліквідаційної комісії ГУ МВС, однак листом МВС України було зазначено, що для підтвердження вислуги років за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року потребується виплата грошового забезпечення, яка не здійснювалась ГУ МВС України в Одеській області.

Таким чином, з незалежних від позивача обставин первинна його заява про призначення пенсії не була задоволена.

Тобто, в даному випадку відсутній факт несвоєчасного звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Отже, пенсія позивачу підлягає призначенню саме з 13.03.2018 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 120, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо не зарахування періоду проходження служби (час вимушеного прогулу) з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишенні заяви ОСОБА_2 на призначення пенсії з 13.03.2018 та доданих до неї документів без реалізації,- протиправною.

Зобов`язати ГУМВС України в Одеській області, ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у вислугу років ОСОБА_2 для визначення права та розміру пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період з 01.05.2014 по 12.03.2018 по посаді начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області та визначити загальну вислугу років для призначення пенсії в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів;

Зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії з 13.03.2018, оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання (за встановленою формою) про призначення пенсії, та документи про призначення ОСОБА_2 за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з урахуванням вислуги в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_2 з 13.03.2018 року за посадою начальника УБОЗ ГУМВС України в Одеській області з вислугою в календарному обчисленні 23 роки 08 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 10 днів, із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (вул.Єврейська, 12, м.Одеса, 65014, );

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» (пров.Каркашадзе, буд.3, м.Одеса, 65044, );

Міністерство внутрішніх справ України (вул.Ак. Богомольця, буд.10, м.Київ, 01024, );

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Кананта, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя С.М. Корой

.