Справа № 440/2197/20
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2020 року

м. Київ

справа №440/2197/20

адміністративне провадження №К/9901/21141/20

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області) Азарян Каріне Ішханівни на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати неправомірним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 04 березня 2020 року №28;

зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 18 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки ліквідаційної комісії апеляційного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року №01-46/51/2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позов задоволено.

Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 липня 2020 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року по справі № 440/2197/20 повернув скаржнику.

Відповідач не погодився із ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Проте касаційна скарга подана без дотримання процесуальних положень у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Щодо строків касаційного оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З матеріалів касаційної скарги судом встановлено, що оскаржувану ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду ухвалено 13 липня 2020 року, а касаційну скаргу заявник направив засобами поштового зв`язку до Верховного Суду 18 серпня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

В касаційної скарзі відповідач зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції отримано 23 липня 2020 року, проте до касаційної скарги не додано докази на підтвердження зазначеного та не порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, в даному, випадку для надання оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, визначальним є з`ясування дати вручення відповідачу копії судового рішення.

Питання ж, пов`язані з врученням судового рішення, врегульовані частинами шостою, сьомою статті 251 КАС України, якими визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Належними доказами факту отримання копії судового рішення можуть бути, наприклад: поштовий конверт з відтиском штемпелю поштового відділення, довідка суду про час отримання копії відповідного судового рішення тощо.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Таким чином, скаржнику потрібно подати заяву про поновлення строку на оскарження судового рішення із зазначенням підстави його пропуску та надати докази на підтвердження поважності причин такого пропуску.

Щодо підтвердження повноважень представника.

Касаційна скарга від імені ГУ ПФУ у Полтавській області подана за підписом представника Азарян К.І.

На підтвердження повноважень представника до касаційної скарги надано копію довіреності від 02 січня 2020 року за № 20/08/2020, якою начальник ГУ ПФУ в Полтавській області уповноважує заступника начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 2 юридичного управління ГУ ПФУ в Полтавській області Азарян Каріне Ішханівну представляти та захищати інтереси ГУ ПФУ в Полтавській області, зокрема, в усіх інстанціях судової системи України.

Таким чином, касаційна скарга від імені ГУ ПФУ в Полтавській області - суб`єкта владних повноважень, подана до Верховного Суду 18 серпня 2020 року представником, на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Підпунктом 11 пункту 161 «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що з 01 січня 2017 року у Верховному Суді та судах касаційної інстанції представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у вказаній вище справі відкрито у травні 2020 року.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Азарян К.І. має статус адвоката і такого документа до касаційної скарги не додано.

Таким чином, до касаційної скарги не надано належних доказів того, що особа, яка підписала касаційну скаргу має повноваження представника.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 55 КАС України (в редакції, чинній станом на дату звернення з касаційною скаргою) сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Отже, законодавець розмежував поняття «самопредставництво» та «представницво інтересів», які, відповідно, передбачають участь, зокрема, юридичної особи незалежно від порядку її створення у справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або через представника.

Суд звертає увагу, що представником в силу положень статей 1311, 1312 Конституції України може бути виключно прокурор або адвокат.

Виходячи з положень частини третьої статті 55 КАС України самопредставництво органу місцевого самоврядування у справі може здійснюватися визначеним у цій нормі процесуального законодавства колом осіб.

Таким чином, у разі здійснення самопредставництва, повноваження особи, яка підписує касаційну скаргу, мають бути підтверджені, зокрема: статутом, положенням, трудовим договором (контрактом), відомостями про займану посаду.

До касаційної скарги не надано доказів того, що Азарян К.І., яка підписала касаційну скаргу має статус адвоката та не надано доказів наявності у неї повноважень на самопредставництво ГУ ПФУ в Полтавській області.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Підстав, які не викликають сумнівів та є достатніми для застосування пункту 1 частини 5 статті 332 КАС України до касаційної скарги, судом не встановлено.

Щодо сплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.

В касаційній скарзі відповідача міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване відсутністю коштів на рахунку ГУ ПФУ в Полтавській області.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови, за наявності яких скаржника можливо було б звільнити від сплати судового збору чи відстрочити його сплату, відсутні і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення, зменшення розміру судового збору суб`єкту владних повноважень може розцінюватися, як надання суб`єкту владних повноважень певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду, зокрема, касаційної скарги на ухвалу суду встановлена у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 2 102 грн.

Для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, ГУ ПФУ в Полтавській області необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 102 грн за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) -UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу -судовий збір (Верховний Суд, 055), призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Отже, при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов висновку, що до скарги підлягає застосування положення частини другої статті 332 КАС України, а касаційна скарга - залишенню без руху, оскільки, в даному випадку, суд не має достатніх відомостей для перевірки повноважень особи, яка підписала касаційну скаргу, що пов`язано з ненаданням до скарги доказів на підтвердження таких повноважень в розумінні статті 55 КАС України.

Частиною восьмою статті 59 КАС України передбачено, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Верховний Суд визнає, що перевірка повноважень представника сторони та подання суду документів, що і підтверджують, переслідує очевидну законну мету - забезпечити належне відправлення правосуддя.

Крім того, Верховний Суд наголошує на тому, що повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи відповідних повноважень під час розгляду справи (скарги) містить ознаки зайвого формалізму та ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З урахуванням викладеного, заявник касаційної скарги повинен виправити її недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору, доказів на підтвердження повноваження особи, яка підписала скаргу, на представництво або самопредставництво ГУ ПФУ в Полтавській області та подати заяву про поновлення строку на оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року із зазначенням причин пропуску строку на її оскарження та додати докази на підтвердження поважності причин такого пропуску.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 248, 329, 330, 332, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута, а у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення пропущеного строку з доказами поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження - відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі.

Надіслати скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець