Справа № 444/2499/19
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 444/2499/19

адміністративне провадження № К/9901/15406/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 25.02.2020 (суддя: Заліско Р.Й.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020 (головуючий суддя: Бруновська Н.В., судді: Макарик В.Я., Матковська З.М.) у справі №444/2499/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 61/15/19-ф/пз від 30.07.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 25.02.2020, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а підстави, зазначені в обґрунтування причин пропуску такого, визнані судом неповажними.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем без поважних на те причин пропущено спеціальний строк звернення до суду, встановлений статтею 286 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу у якій просить суд касаційної інстанції скасувати їх, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач мав об`єктивні причини пропуску спеціального строку звернення до суду за оскарженням постанови відповідача по справі про адміністративне правопорушення, які зумовлені несвоєчасним наданням відповіді на запит адвоката про обставини вчинення адмінправопорушення. Скаржник зазначає, що відразу після отримання відповіді на запит подав позовну заяву. Також скаржник вказує на процесуальні порушення (порушено черговість розгляду клопотань; тривалий розгляд справи), допущені судом першої інстанції, що призвели до неповного з`ясування обставин справи та відповідно до постановлення незаконного рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2020 відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

На адресу суду касаційної інстанції від відповідача та третьої особи надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких останні з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просять суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судами, перевірив правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до положень статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої цієї статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Статтею 289 КУпАП також передбачено, що для скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зміст наведених норм права свідчить, що для оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності законодавцем встановлено спеціальний строк звернення до суду з позовною заявою, який обчислюється з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 01.08.2019, а з позовною заявою про її оскарження звернувся лише 25.09.2019, тобто з пропуском, встановленого законодавцем, спеціального строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду скаржник вказав на те, що пропуск строку зумовлений несвоєчасним отриманням відповіді на письмовий запит адвоката щодо обставин вчинення адмінправопорушення.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що очікування відповіді на адвокатський запит (з 02.08.2019 до 17.09.2019) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки такі обставини не перешкоджали позивачу скористатися правом звернення до суду у строки, встановлені статтею 286 КАС України, та за потреби надати додаткові докази (відповідь на адвокатський запит) у ході розгляду справи.

Інших об`єктивних чинників, які свідчили про неможливість своєчасного звернення до суду про оскарження постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, скаржником не наведено.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, Верховний Суд не знаходить підтвердження поважності причин пропуску спеціального строку звернення до суду та погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для застосування до позивача наслідків, встановлених пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України.

Допущені судом першої інстанції процесуальні порушення, якщо такі і мали місце, не призвели до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до положень частини другої статті 350 КАС України, не можуть бути підставою для скасування судових рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 25.02.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020 у справі №444/2499/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

О. П. Стародуб