Справа № 160/10310/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2020 року

Київ

справа №160/10310/19

адміністративне провадження №К/9901/20958/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Рибачука А.І., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року

у справі №160/10310/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради

про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, в якому просив:

визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 625 від 18 червня 2019 року «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині п. 32, п. 33, п. 34, п. 35 «Тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу», викладених у додатку до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 625 від 18 червня 2019 року;

визнати протиправними дії Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради та Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради щодо демонтажу частини об`єктів інвестування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року апеляційні скарги Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

19 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №160/10310/19.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України (виключні випадки касаційного оскарження судових рішень).

В даному випадку обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень зводиться тільки до викладення фактичних обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

В той же час в касаційній скарзі всупереч імперативним приписам частини четвертої статті 328 КАС України не зазначено виключні випадки, з якими законодавець пов`язує можливість касаційного оскарження судових рішень в разі неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що унеможливлює відкриття касаційного провадження у даній справі.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції, в тому числі зазначити виключні випадки можливості касаційного оскарження (частини 4 статті 328 кАС України).

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з частиною червертою статті 328 цього Кодексу.

Необґрунтування скаржником наявності підстав касаційного оскарження згідно з статтею 328 цього Кодексу є підставою для повернення касаційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №160/10310/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді А.І. Рибачук

В.М. Шарапа