Справа № 560/1710/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1710/20

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

08 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11.02.2020 №22-2165-СГ про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:002:0050 за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та зобов`язати відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:002:0050 за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема апелянт зауважив, що право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0035 громадянином ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не припинене, тому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не має повноважень передавати таку земельну ділянку у власність іншим громадянам.

Позивачем направлено на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому ОСОБА_1 просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, з підстав, викладених у даному відзиві.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як встановлено судом, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.12.2016 №22-32746-СГ позивачці наданий дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі земельної частки (паю), що відповідає розміру земельної частки (паю) на території Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, із земель, що знаходяться в оренді в засновника фермерського господарства "Джерело-АВС" ОСОБА_2 для подальшої передачі у власність.

ФОП ОСОБА_3 розробила проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:002:0050.

Відповідно до висновку про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 22.03.2017 №297/82-17 проєкт розроблений у відповідності до вимог чинного законодавства України та не суперечить встановленим нормам і правилам правових актів. Підсумкова оцінка проєкту землеустрою - погоджується.

Наказом від 11.02.2020 №22-2165-СГ Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовило позивачці в затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області (кадастровий номер :04:002:0050) у зв`язку з тим, що запитувана земельна ділянка не перебуває у користуванні ФГ "Джерело-АВС" та перебуває в користуванні третіх осіб згідно з договором оренди від 18.06.2015 №17.

Вважаючи, що у відповідача відсутні правові підстави для відмови у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:002:0050, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції зауважив, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проєкту землеустрою може бути лише те, що такий проєкт землеустрою не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проєкту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять.

Оскільки встановлено, що у спірному наказі відповідач не навів жодної з підстав, передбачених частинами 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України для відмови позивачу у у затвердженні проєкту землеустрою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 11.02.2020 №22-2165-СГ є протиправним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Приписами ч. 2 ст. 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 13 статті 123 та частиною 6 ст. 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом) та письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Рішення про затвердження проекту, як один з етапів процедури відведення земельної ділянки, є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Водночас, згідно з статтею 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Аналіз ст. 186-1 ЗК України, ст. 50 Закону України "Про землеустрій" у взаємозв`язку зі ст. 116 ЗК України, свідчить, що письмова згоду землевласника (землекористувача), є лише необхідною частиною документації, що включається до проекту землеустрою. Проте передачі у власність чи користування підлягають земельні ділянки, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі №816/1331/17 (адміністративне провадження №К/9901/44447/18).

Як свідчать матеріали справи, спірним проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель, яка в свою чергу перебуває в оренді громадянина ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі №17 від 18.06.2015.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна отриманої судом, договір оренди землі №17 від 18.06.2015 станом на час розгляду даної справи не розірвано.

Таким чином, право оренди земельної ділянки виникло з моменту державної реєстрації договору та є дійсним.

Стаття 31 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно пункту "а" ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно з частиною 2 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Отже, припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування земельною ділянкою. Добровільна відмова є лише підставою для розірвання договору оренди та прийняття власником рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

У той же час, суд виходить з того, що предметом даного спору не є вирішення спору про припинення права оренди спірною земельною ділянкою. Об`єктом захисту прав позивача є лише її право на отримання погодження поданого нею проекту землеустрою.

Судова колегія вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо відсутності земельної ділянки з кадастровим номером 682586200:04:002:0050, яку бажає отримати у власність позивач, у користуванні ФГ "Джерело-АВС", оскільки нею не надано доказів, що земельна ділянка :04:002:0035, яка перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_2 та частину якої має намір отримати у власність позивач, перебувала її у користуванні.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на нотаріально посвідчену згоду голови фермерського господарства "Джерело-АВС" на припинення договору оренди землі у зв"язку з передачею у власність членам фермерського господарства паїв, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення голови фермерського господарства "Джерело-АВС" до відповідача з заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, тому наявність чи відсутність зазначеної вище нотаріально посвідченої згоди не є підставою для розірвання договору оренди та припинення права користування земельною ділянкою орендарем без укладення додаткової угоди про розірвання договору оренди та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17 та від 19 червня 2018 року в справі № 806/2982/17.

Отже, договір оренди не розірвано, частина ділянки, яку хотіла отримати позивачка не є вільною, оскільки право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 є дійсним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач правомірно не погодив проект землеустрою.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторнами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.