Справа № 240/5176/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/5176/20
категорія 111020300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:
В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" зазначило, що зазначені в акті документальної планової виїзної перевірки від 28.02.2020 №72/06-30-05-08/34066111 висновки про заниження товариством за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 372030,00 гривень з вартості списаних у грудні 2018 року запасних частин на загальну суму 1860151,70 гривень, використаних не у господарській діяльності платника податків, є безпідставним, а прийняті на підставі такого висновку оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними, оскільки реальність придбання запасних частин та списання їх на технічне обслуговування транспортних засобів є документально підтвердженими операціями, пов`язаними із господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3".
Ухвалою від 03 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/5176/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 квітня 2020 року о 11:00.
28 квітня 2020 року на електронну пошту суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" надійшло клопотання, в якому він просив відкласти підготовче судове засідання у справі на іншу дату у зв`язку із запровадження на всій території України карантинних заходів, пов`язаних із запобіганням поширенню на території України короновірусу COVID-19.
З огляду на надходження зазначеного клопотання, підготовче судове засідання по справі №240/5176/20 було відкладено на 04.06.2020 о 12:15.
18 травня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" зазначило, що доводи про не використання запасних частин господарській діяльності підприємства, на які Головне управління ДПС у Житомирській області посилалось в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву, необґрунтовані відповідачем та не підтвердженні жодними доказами. Натомість позивачем до позовної заяви надані письмові докази щодо належного оформлення та використання запасних частин для ремонту та обслуговування транспортних засобів, зокрема сільськогосподарської техніки, яка використовується підприємством для здійснення своєї господарської діяльності, основним видом якої є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (а.с.151-156).
Протокольною ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 04.06.2020, було закінчено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи по суті на 13 липня 2020 року о 12:00.
13 липня 2020 року до суду з`явилась представник відповідача, натомість представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд адміністративної справи без його участі.
Під час судового засідання представник відповідачів проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
Після з`ясування позиції відповідача в судовому засіданні було оголошено перерву до 27 липня 2020 року о 12:00 для надання позивачу можливості виконати вимоги суду та надати інформацію, щодо кількості транспортних засобі, які використовуються у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3".
На виконання вищезазначених вимог суду, Головне управління ДПС у Житомирській області 27 липня 2020 року надало додаткові пояснення по справі (а.с.195).
13 липня 2020 року до суду з`явився представник відповідача, натомість представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд адміністративної справи без його участі.
27 липня 2020 року до суду з`явилась представник відповідача - Киргизова В.В., представник позивача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомляв.
Після дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
З наявного у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що основним видом діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код згідно КВЕД - 01.11) (а.с.11).
Матеріалами справи підтверджується, що в період з 03.02.2020 по 21.02.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 20.01.2020 №77 і плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2020 рік, а також відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.2, п.77.4 ст. 77, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України була проведена планова виїзна документальна Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2019.
За результатами перевірки був складений акт від 28.02.2020 №72/06-30-05-08/34066111 (а.с.14-47), в якому зафіксовано ряд допущених позивачем порушень, а саме:
2) пп. 49.18.2 п.49.18 ст.49, п.46.1 ст.46, п.51.1, ст.51, пп. "б" п.176.2, ст.176 ПКУ та пп.3.2, пп.3.3 пп.3.4, пп. 3.5 п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку затвердженого, наказом Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 №4, оскільки перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що при заповненні податкових розрахунків (Ф. № 1 ДФ) підприємством допущено помилки при відображенні реєстраційних номерів облікових карток платників податків в податкових розрахунках Ф. №1Ф за II квартал 2018, III квартал 2018, IV квартал 2018, III квартал 2019, IV квартал 2019, які не є дійсними, та не відображенні в податкових розрахунках Ф. № 1 ДФ доходи за наступними ознаками доходів: суми державної та соціальної допомоги (ознака доходу «128) у IV кварталі 2019 року, суми поворотної фінансової допомоги (ознака доходу "153") у II та III кварталах 2019 року;
3) п.1 та п.2 частини 2 ст. 6, частини 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» № 2464-IV від 08.07.2010 (зі змінами та доповненнями) та п.1, п.9 Розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 №511), а саме:
- по працівниці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в жовтні 2017 року підприємство не розмежовано суму допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами в розрізі місяців, а саме: у звіті за січень 2018 року не відображено допомогу на суму 3273,29 грн., що призвело до не нарахування ЄСВ у звіті за січень 2018 року на суму 720,12 грн.; у звіті за лютий 2018 року не відображено допомогу на суму 2850,93 грн., що призвело до не нарахування ЄСВ у звіті за лютий 2018 року на суму 627,21 грн.
4) станом на 31.12.2019 року у ТОВ «АГРО-СЕМ 3» за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Семенівна, вулиця Героїв Майдану, 1 відсутня ліцензія на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (із змінами та доповненнями).
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
В ході перевірки відображених Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" у рядку 4 Декларації "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою" показників посадовими особами контролюючого органу було виявлено їх заниження на загальну суму 372030 грн., в т.ч.: за грудень 2018 року на суму 372030 грн.
На переконання контролюючого органу вказане заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 372030 гривень, відбулося у зв`язку із списанням Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" у грудні 2018 року запасних частин на загальну вартість 1860151,70 гривень, які не були використані не у господарській діяльності платника податків (1860151,70 грн. * 20 % = 372030,34 грн.).
Висновок про списання Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" не використаних у його господарській діяльності запасних частин на загальну вартість 1860151,70 гривень, посадові особи Головного управління ДПС у Житомирській області зробили у зв`язку з наступними фактами:
- усі номенклатурні позиції списаних у грудні 2018 року запасних частин до транспортних засобів були придбані Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" у ТОВ "Дніпроресурспостач" відповідно до укладеного договору купівлі-продажу №21/12-1 від 21.12.2018. На виконання умов договору ТОВ «Дніпроресурспостач» виписано видаткову накладну №218 від 21.12.2018 на загальну суму 2232182,04 грн., в т.ч. ПДВ 372030,34 грн. При цьому, проведеним аналізом ланцюгів постачання запасних частин зазначених у видатковій та податковій накладних відповідно до ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що єдиним постачальником ТОВ «Дніпроресурспостач» у грудні 2018 року було ТОВ «СПЕЦТОРГЗАПЧАСТИНА». Однак, отримання ТОВ «Дніпроресурспостач» від ТОВ «СПЕЦТОРГЗАПЧАСТИНА» запасних частин з номенклатурною назвою, які в подальшому були поставлені ТОВ «Дніпроресурспостач» на ТОВ «Агро-Сем З» встановлено не було.
На переконання контролюючого органу вищезазначені факти свідчать про неможливість списання запасних частин на ремонт транспортних засобів та як наслідок про не використання їх Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" в своїй господарській діяльності.
При цьому, згідно з положеннями ПК України та нормами підпункту 5 пункту 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, у податковій декларації з ПДВ сума зменшеного від`ємного значення з ПДВ, в тому числі від`ємного значення, яке було зараховано у зменшення податкового боргу з ПДВ відповідно до ППР за формою "В4" відображається в звітному (податковому) періоді, в якому відбулось узгодження такого податкового повідомлення-рішення.
З вищезазначеного вбачається, що підставою для висновку контролюючого органу про заниження Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 375301 гривень стало два допущених ним порушення:
- заниження податкові зобов`язання на суму 372030,00 гривень з вартості списаних запасних частини у грудні 2018 року на загальну суму 1860151,70 гривень, які використані не у господарській діяльності платника податків;
- невключення у рядок 16.3 декларації з податку на додану вартість суми від`ємного значення в розмірі 3271,00 гривень, визначеної узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями, складеними на підставі акту документальної планової перевірки від 28.02.2018 №267/06-30-14-10/34066111 за період перевірки з 01.01.2015 по 31.12.2017.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині висновку контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 372030,00 гривень з вартості списаних запасних частини у грудні 2018 року на загальну суму 1860151,70 гривень, які використані не у господарській діяльності платника податків, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі Кодексу) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).
Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг;
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Водночас, підпунктом "г" пунктом 198.5 статті 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 198.6. ст. 186 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Положеннями пункту 44.1 статті 44 Кодексу визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Бухгалтерський облік, згідно зі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 996-XIV), є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
У відповідності до частини 1 і 2 статті 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (абз. 11 ст. 1 Закону).
Таким чином, визначальним фактором для податкового кредиту є зв`язок придбаних товарів (робіт, послуг) із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів, що відображають реальність таких господарських операцій.
У свою чергу, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроресурспостач" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" (далі - покупець) був укладений договір купівлі продажу №21/12-1, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця запасні частини до транспортних засобів згідно видатковими накладними на кожну партію товару, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар в порядку та на умовах, визначених договором (а.с.68-70).
Суд враховує, що реальність господарської операції між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроресурспостач" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" з купівлі-продажу запасних частин до транспортних засобів не заперечувалась контролюючим органом під час перевірки та підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами, а саме: рахунком на оплату №310 від 21 грудня 2018 року (а.с.71), видатковою накладною №218 від 21 грудня 2018 року (а.с.72), товаро-транспортною накладною від 21 грудня 2018 року №РН-243 (а.с.73-74), податковою накладною від 21.12.2018 №243 (а.с.75-76), договором про переведення боргу №31/07/2019 від 31 липня 2019 року (а.с.77-78), актом взаємозаліку від 31.07.2019 №1 (а.с.79), актом звіряння розрахунків (а.с.80), книгами обліку розрахунків по Рахунку 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками ТОВ "Агро-Сем 3" за 2018 та за 2019 рік (а.с.81-86), а також складською книгою (а.с.87-108).
Спірним у даній справі, є використання, на переконання контролюючого органу, вищезазначених запасних частин до транспортних засобів не у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3".
Однак суд не погоджується з такими висновками Головного управління ДПС у Житомирській області з огляду на наступне.
Як вже було встановлено судом в ході розгляду справи, основними доводами відповідача, які на його думку підтверджують неможливість використання запасних частин до транспортних засобів у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3", є те, що в деяких лімітних карточках, на підставі яких здійснювався відпуск запасних частин зі складу, не зазначено на які сільськогосподарські машини такі запасні частини використано, в інших лімітних картах зазначено, що запасні частини видано працівникам на ремонт транспортних засобів, технічними характеристиками яких не передбачено наявність таких деталей.
З приводу не зазначення в лімітних карточках, на підставі яких здійснювався відпуск запасних частин зі складу, сільськогосподарських машин, на які такі запасні частини було використано, суд зауважує, що згідно з п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №751/4044) запчастини на транспортні засоби відносяться до запасів, як такі, що утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством/установою. Подальше використання запасів підлягає бухгалтерському обліку та відображенню на балансі суб`єкта господарювання.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Таким чином, суд відмічає, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.
Дослідивши під час розгляду справи наявні у матеріалах справи копії лімітних карток, які були предметом перевірки, суд встановив, що в лімітних картках за грудень 2018 року №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 є належно оформленими та містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, зокрема й найменування відпущених зі складу запасних частин, їх кількість, працівника підприємства, якому здійснювався відпуск, а також марку транспортного засобу для встановлення на який, зазначені в лімітній картці запасні частини відпускалися (а.с.113-123).
Зокрема, зазначені в лімітній картці №2 запасні частини видавалися для встановлення на трактор МТЗ-82 (а.с.113), в лімітній картці №3 - для встановлення на трактор МТЗ-82 (а.с.114), в лімітній картці №4 - для встановлення на трактор ОСОБА_4 (а.с.115), в лімітній картці №5 - для встановлення на трактор МТЗ-80 (а.с.116), в лімітній картці №6 - для встановлення на трактор МТЗ-920 (а.с.117), в лімітній картці №7 - для встановлення на трактор МТЗ 1523 (а.с.118), в лімітній картці №8 - для встановлення на автомобіль ГАЗ 52 (а.с.119), в лімітній картці №9 - для встановлення на автомобіль ГАЗ 53 державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.120), в лімітній картці №10 - для встановлення на автомобіль КАМАЗ державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с.121), в лімітній картці №11 - для встановлення на автомобіль КАМАЗ державний номерний знак НОМЕР_5 (а.с.122), а в лімітній картці №12 - для встановлення на автомобіль ГАЗ 53 державний номерний знак НОМЕР_6 (а.с.123.)
Наявними у матеріалах справи договорами оренди основних засобів від 01.04.2017 (а.с.159-160) та від 01.06.2017 №2/0106/17 (а.с.163-166) підтверджується наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" зазначених в лімітних картках транспортних засобів.
Єдиною лімітною карткою, в якій не вказано транспортний засіб, для встановлення на який видавались запасні частини, є лімітна картка №1 (а.с.112). Однак суд зауважує, що власне незаповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.
Крім того, згідно з умовами договорів оренди основних засобів від 01.04.2017 та від 01.06.2017 №2/0106/17 обов`язок утримувати орендовані транспортні засоби в належному стані та в разі потреби проводити поточний ремонт за власні кошти покладено на орендаря - тобто на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3", яке для здійснення основного виду своєї діяльності з вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур використовує зазначені транспортні засоби.
Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що зазначені в лімітних картах запасні частини були видані на ремонт транспортних засобів, технічними характеристиками яких не передбачено наявність таких деталей, оскільки вказані висновки є виключно суб`єктивною документально не підтвердженою думкою посадових осіб контролюючого органу, які не є експертами у вказаній сфері та не володіють відповідними технічними знаннями.
Жодних доказів вказаним обставинам відповідач не надав і при розгляді справи у суді.
Що стосується висновків відповідача про те, що проведеним аналізом ланцюгів постачання запасних частин зазначених у видатковій та податковій накладних було встановлено відсутність у ТОВ "Дніпроресурспочтач" запасних частин, які були поставлені Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3", то в даному випадку суд погоджується з доводами позивача про те, що чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від податкового обліку його контрагентів.
Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотримання його постачальником правил оподаткування, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Враховуючи все вищезазначене суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" закуплених запасних частин в своїй господарській діяльності, а тому суд приходить до висновку, що необґрунтованість та помилковість висновку Головного управління ДПС у Житомирській області щодо заниження Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 372030 гривень, у зв`язку із списанням у грудні 2018 року запасних частин на загальну вартість 1860151,70 гривень, які не були використані не у господарській діяльності платника податків.
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що підставою для висновку контролюючого органу про заниження Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 375301 гривень стало не тільки заниження ним податкових зобов`язань на суму 372030,00 гривень з вартості списаних у грудні 2018 року запасних частини, а ще й невключення у рядок 16.3 декларації з податку на додану вартість суми від`ємного значення в розмірі 3271,00 гривень, визначеної узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями, складеними на підставі акту документальної планової перевірки від 28.02.2018 №267/06-30-14-10/34066111 за період перевірки з 01.01.2015 по 31.12.2017.
В той же час, з позовної заяви та наданих позивачем пояснень вбачається, що вищезазначеного порушення щодо невключення у рядок 16.3 декларації з податку на додану вартість суми від`ємного значення в розмірі 3271,00 гривень, Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" в межах даної справи не оскаржує.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
З огляду на зазначене, в межах заявлених позовних вимог суд не може надавати правову оцінку правомірності висновку контролюючого органу щодо допущення Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" вищезазначеного порушення щодо невключення у рядок 16.3 декларації з податку на додану вартість суми від`ємного значення в розмірі 3271,00 гривень.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що підставою для його прийняття та застосування до Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" штрафу у розмірі 186015,00 грн. стало встановлене контролюючим органом порушення позивачем п. 201.1 ст. 201, п.201.10 ст. 201 ПК України, яке виявилось у не складенні ним податкових накладних та не реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ - 372030,00 грн. (а.с.67).
З наявного у матеріалах справи розрахунку до вказаного податкового повідомлення - рішення (а.с.66) вбачається, що штраф у розмірі 186015,00 був нарахований відповідачем на суму ПДВ в розмірі 372030,00 гривень в вартості запасних частин, використаних не у господарській діяльності.
Оскільки під час розгляду справи, судом вже було встановлено помилковість висновків контролюючого органу щодо невикористання позивачем запасних частин до транспортних засобів на суму ПДВ 372030,00 грн. у своїй господарській діяльності, то відповідно і застосування відповідачем штрафних санкцій за не складення позивачем податкових накладних на зазначені суми неправомірно донарахованого відповідачем грошового зобов`язання з ПДВ - є протиправним.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕМ 3" підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович