Справа № 640/12386/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Чаку Є.В. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 61332693 від 19.02.2020 року та постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.05.2020 року у виконавчому провадженні №61332693.

19 червня 2020 року до суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо реалізації транспортного засобу марки KIA, моделі CARENS, 2015 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено: вжито заходи забезпечення позву шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо реалізації транспортного засобу марки KIA, моделі CARENS, 2015 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, апелянт стверджує, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу, застосовується судом, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, наведених вимог у позові не заявлено. Разом з тим, в даному випадку позивачем оскаржуються дії приватного виконавця, а не виконавчий документ, а тому, на думку апелянта, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо реалізації транспортного засобу.

Також, апелянт вказує, що оскільки у передбачений процесуальним законом строк і станом на день подання апеляційної скарги дана адміністративна справа не розглянута по суті, а тому забезпечення адміністративної справи шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо реалізації транспортного засобу за умови тривалого її розгляду судом призводить до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого документу, який набрав законної сили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі внаслідок вчинення державним виконавцем виконавчих дій, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Зазначені обставини є достатніми підставами для забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом позову в даній справі є правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження № 61332693 від 19.02.2020 року та постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.05.2020 року у виконавчому провадженні № 61332693.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 19.02.2020 приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем відкрито виконавче провадження № 61332693 з виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни № 397 від 05.02.2020.

26 травня 2020 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем постановою у виконавчому провадженні № 61332693 прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на транспортний засіб марки KIA, моделі CARENS, 2015 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем подано ДП "СЕТАМ" заявку № 61332693 на реалізацію арештованого майна (вих. № 61332693/1101 від 09.06.2020).

Згідно інформації, що розмішена на веб-сайті "СЕТАМ", за посиланням: https://setam.net.ua/auction/426484 та наданих заявником з нього роздруківок, 09.06.2020 опубліковано оголошення про торги за лотом № 425813, транспортний засіб марки KIA модель CARENS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_1 .

Відтак, у разі завершення процедури реалізації майна позивача, яка була розпочата відповідачем до вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, його майнові права та охоронювані законом інтереси можуть бути порушені, що значно ускладнить виконання рішення суду в цій справі та ефективних захист і поновлення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивачем наведено достатньо аргументів, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або зведе нанівець ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на реалізацію транспортного засобу до набрання законної сили рішенням суду в цій справі.

При цьому забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 151 КАС України, та є співрозмірним з заявленими позовними вимогами, відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що заборона вчинення будь-яких дій щодо реалізації транспортного засобу за умови тривалого її розгляду судом призводить до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів відхиляє, оскільки жодних доказів на підтвердження таких не надано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є лише тимчасовим заходом, що застосовується судом до вирішення спору по суті.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 09.09.2020 року.