Справа № 708/723/20
Суддя: Попельнюх А. О.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/723/20
Номер провадження № 2-а/708/10/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Попельнюха А.О.,

при секретарі - Циріль С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Ірпінського УПП старшого інспектора Куліша Сергія Анатолійовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 27 червня 2020 року поліцейським Ірпінської УПП ст. інспектором Куліш С.А., відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія БАА №220309.

Відповідно до вищевказаної постанови його визнано винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

В обгрунтування позову вказує, що 27 червня 2020 року після 14:00 він прямував по вул.Лінія 11-А, м.Ірпінь на автомобілі Камаз 5511, державний номерний знак НОМЕР_1 . За ним рухалася патрульна машина поліції з увімкненими сигналами і сиреною, на що він зупинився, працівником поліції йому було роз`яснено, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки на цій ділянці рух вантажного транспорту заборонено. У свою чергу позивач зазначає, що повідомив відповідачеві, що по вул.Лінія, 10, рух вантажного транспорту також заборонено, більш об`їздів немає, а він рухався на об`єкт «Сосновий гай» для навантаження.

Однак поліцейський пояснив, що є ґрунтова дорога по лісу, якою можна об`їхати. Після складеного на позивача протоколу про адміністративне правопорушення, він поїхав шукати об`їзд, про який говорив поліцейський, а саме по ґрунтовій дорозі через ліс. Проте під час руху ОСОБА_1 встановив, що вказана дорога веде до комплексу «ЖК « Green Place», де стоїть охорона і стороннім проїзд взагалі заборонено.

Позивач вважає вищезазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить задовольнити їх.

Відповідач поліцейський Ірпінського УПП старший інспектор Куліш С.А. до судового засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву. За таких обставин суд прийшов до висновку, що неявка позивача не перешкодає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

27.06.2020 року поліцейським Ірпінської УПП ст. інспектором Куліш С.А., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАА №220309 відносно ОСОБА_1 , згідно якої 27.06.2020 близько 14:00 водій керуючи транспортним засобом Камаз 5511, д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 ПДР.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 8.4 «в» ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 3.3 Розділу 33 ПДР України заборонний знак «рух вантажних транспортних засобів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, позивач заперечує факт порушення вимог знаку 3.3 та п. 8.4 «в» ПДР України, оскільки дія дорожнього знаку 3.3 «рух вантажних транспортних засобів заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, на підставі розділу 33 Правил дорожнього руху.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають похилу білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Позивачем не заперечувалось, що він у зазначений день та час рухався на вантажному транспортному засобі на ділянці дороги, де рух регулюється дорожнім знаком 3.3 ПДР - «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Водночас позивач наполягав на тому, що він рухався на об`єкт "Сосновий гай", найблищим маршрутом по вул.Лінія, 11-А, оскільки йому потрібно було здійснити завантаження будівельним сміттям. Оскільки даний об`єкт розташований у зоні дії дорожнього знаку 3.3 ПДР, а до нього відсутні будь - які інші під`їзди, також до позначеної зони дії цього знаку відсутні перехрестя, через які можна здійснити об`їзд, то в даній ситуації дія цього дорожнього знаку на його транспортний засіб не поширюється. Також суд враховує, що зазначені заперечення ОСОБА_1 відображені в оскаржуваній постанові, що підтверджує факт повідомлення відповідачеві про вказані обставини.

Жодного доказу на спростування тверджень позивача відповідачем не надано і матеріали справи не містять будь-якого доказу, що позивач мав можливість проїхати до місця обслуговування поза межами знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», що свідчить про недоведеність з боку відповідача вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення вищезазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факт наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду доказів належного встановлення обставин події та доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом скасування постанови, яка є предметом спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,211,220,241-246,250,271,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Ірпінського УПП старшого інспектора Куліша Сергія Анатолійовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати дії поліцейського Ірпінського УПП старшого інспектора Куліша Сергія Анатолійовича протиправними та скасувати постанову серії БАА № 220309 від 27 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне рішення складено 07 вересня 2020 року.

Головуючий А.О.Попельнюх