Справа № 200/403/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року справа №200/403/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л. В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 200/403/20-а (головуючий І інстанції Буряк І.В., складене в повному обсязі 16 березня 2020 року в м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Іллінівської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Іллінівської сільської ради (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати рішення сорок першої чергової сесії першого скликання Іллінівської СР від 09.12.2019 № І/41-48, у якому гр. ОСОБА_1 було відхилено затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер 142248200:04:000:0004) загальною площею 2,000 га, у тому числі: багаторічних насаджень - 2,000, розташовану на землях сільськогосподарського призначення Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати Іллінівську СР затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:0004) загальною площею 2,0000 га, у тому числі: багаторічних насаджень 2,000 га, розташовану

на землях сільськогосподарського призначення Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) для ведення особистого селянського господарства (т. 3, а.с. 82-83).

В обґрунтування позову, посилаючись на норми ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу, зазначає, що рішенням Іллінівської сільської ради від 09.12.2019 № 1/41-48, було відхилено проект землеустрою у зв`язку з не набранням необхідної більшості голосів депутатів. Вважає, що ним було виконано всі можливі процедури для вирішення даного правового питання. Вважає, що його право на отримання земельної ділянки було порушено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Іллінівської сільської ради від 09.12.2019 № 1/41-48. Зобов`язано Іллінівську сільську раду розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після вступу у законну силу рішення суду клопотання позивача від 14.11.2019 (вх. № В-380/01-50) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності на території Іллінівської сільської ради (за межами населених пунктів) площею 2,000 га (кадастровий номер :04:000:0004) та прийняти одне з рішень, передбачених ч. 9 ст. 118 ЗК України, з урахуванням правової оцінки наданої судом у справі. Стягнути за рахунок Іллінівської сільської ради на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у позовних вимогах не було заявлено прохання винести питання на розгляд сесії, оскільки саме це питання 6 раз вже розглядалося на сесії. Звертає увагу суду, що рішення суду першої інстанції взагалі не змінює обсяг прав та ніяк не вплине на відновлення порушеного права. Вважає, що судом не враховано, що ним було виконано всі норми та порядок передбачений законодавством. Посилається на практику Верховного Суду, Європейського суду з прав людини. Зазначає, що для прийняття відповідного рішення виконано всі умови, визначені законом, що встановлено судом. Також встановлено, що прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд за даних обставин, тому існує єдиний законний варіант для відповідача у даному випадку це затвердити проект землеустрою позивача.

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

18.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0000 (га) ріллі/багаторічних насаджень (згідно зі ст. 22 Земельного кодексу України) із земель сільскогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 23).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 20 червня 2017 року № 1504-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки с/г призначення, що перебуває у запасі на території Іллінівської СР за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір 2,0000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 24).

На підставі договору на розроблення проекту землеустрою від 17.08.2017 № 57/2017 приватним підприємцем ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) (т. 1 а.с. 17-21).

Згідно Висновку про розгляд проекту землеустрою експерта державної експертизи Мироненко О.О. від 24.05.2018 № 7242/82-18 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) СР Костянтинівського району Донецької області відповідає законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Підсумкова оцінка погоджується (т. 1 а.с. 28).

Відповідно висновку № 39 від 24.11.2017 Костянтинівської райдержадміністрації відділу культури, молоді, спорту і туризму враховані археологічні об`єкти відсутні (т. 1 а.с. 29).

Експертним археологічним висновком Відділу культури, молоді, спорту, і туризму Костянтинівської РДА від 03.11.2017 № 737 визнано за можливе відвід вказаної земельної ділянки під ведення особистого селянського господарства (згідно проектної документації) (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку дата формування 05.06.2018 №НВ-018 земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0004 зареєстровано у ДЗК на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; ФОП ОСОБА_3 ; форма власності державна (т. 1, а.с. 55-59).

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 31.08.2018 № 227/143-18 на території м. Костянтинівка та Костянтинівського району Донецької області та м. Торецьку земельні ділянки на праві власності за ОСОБА_1 не зареєстровані (т. 1 а.с. 25).

22 грудня 2018 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» наказано передати Іллінівській сільській ОТГ у комунальну власність земельні ділянки с/г призначення державної власності загальною площею 126,3796 га, які розташовані на території Іллінівської сільської ОТГ Костянтинівського району Донецької області за межами населених пунктів згідно з актом приймання-передачі. 22.12.2018 складено Акт приймання-передачі земельних ділянок с/г призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018. У додатку до вказаного акту із переліком земельних ділянок рахується земельна ділянка кадастровий № :04:000:0004 (т.1, а.с. 73-75).

Листом від 29.12.2018 № 0-5-0.3-7663/2-18 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомлено ОСОБА_1 , що на клопотання Іллінівської сільської ради від 21.12.2018 № 1295/02-13 № 1/32-23, наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 22.12.2018 № 4227-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Іллінівській сільській об`єднаній територіальній громаді передані земельні ділянки с/г призначення державної власності за межами населених пунктів у комунальну власність у т.ч. № :04:000:0004 (т. 1, а.с. 60).

Листом від 09.01.2019 № В-720/0-776-19 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомлено ОСОБА_1 , що з метою затвердження розробленого на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 20.06.2017 № 1504-СГ проекту землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим № :04:000:0004, площею 2,0000 га на території Іллінівської СР доцільно звернутися до Іллінівської сільської ради. Листи аналогічного змісту надіслані позивачу Держгеокадастром України (т. 1, а.с. 64-65).

Матеріали свідчать, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, копії яких наявні у матеріалах справи, де висловлював прохання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) СР (за межами населених пунктів) площею 2,000 га кадастровий № :04:000:0004 та передати таку у власність. Остання заява позивача від 14.11.2019, отримана відповідачем 14.11.2019.

Рішенням Іллінівської сільської ради від 09.12.2019 № І/41-48 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого земельного господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) вирішено відхилити проект рішення, у зв`язку з ненабранням необхідної більшості голосів депутатів (т. 3, а.с. 123).

Аналогічні за змістом рішення Іллінівською сільською радою приймались від 01.08.2018 № І/26-12; від 11.10.2018 № І/30-17; 21.12.2018 № І/32-4; 17.05.2019 за № І/35-53; 27.06.2019 № І/36-41; 24.07.2019 № І/37-23; 12.09.2019 № І/38-31; 07.11.2019 № І/40-62 (т. 3, а.с. 19-20, 34 58, 89, 97, 100, 106, 113).

Позивач неодноразово звертався до відповідача із запереченнями, на які отримав відповіді про те, що голосування депутатами відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» здійснюється на основі колективного і вільного обговорення. Голова сільської ради не може обмежити повноваження депутата чи вплинути на його рішення.

Дані обставини, встановлені судом не є спірними.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі

сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із частинами 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини 10 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою, остання датована 14.11.2019.

Також не є спірним у справі, звертаючись до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, додав погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів), з кадастровим номером :04:00:000:0004.

Слід зазначити, що зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Частиною 1 ст. 43 ЗУ «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Виходячи із положень ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Як вбачається з протоколу чергової 40 сесії І скликання Іллінівської сільської ради, де питанням 48 порядку денного сесії Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) та надання земельної ділянки (кадастровий № :04:000:0004) у власність при голосуванні цього питання голосували за - 9, утрималися - 9, проти 0. Проект рішення не підтримано. До протоколу додано результати поіменного голосування 41 сесії сільської ради І скликання 09.12.2019.

Згідно частини 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу положень п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

В силу положень ст.ст. 18, 20, 30 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутати місцевих рад на сесіях місцевої ради діють на основі колективного і вільного обговорення та вирішення питань, віднесених до їх повноважень.

На підставі вищевикладеного, сільська рада це колегіальний орган, рішення у якому приймаються її депутатами, і питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відноситься саме до компетенції, у даному випадку, сільської ради.

На підставі п. 32.2 ст. 32 Регламенту Іллінівської сільської ради рішення ради вважається прийнятими, якщо за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу ради. Питання, для яких необхідна інша кількість голосів, визначаються законодавством та цим Регламентом.

Пропозиція або проект рішення, які не отримали необхідної кількості голосів на підтримку, вважаються відхиленими, що фіксується у протоколі пленарного засідання (п. 32.3 ст. 32).

Засідання ради протоколюються. Ведення та оформлення протоколу здійснює секретар пленарного засідання. Протоколи сесії Ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням особливостей визначених цим Регламентом (ст. 34 Регламенту).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, органи, уповноважені розглядати питання, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшого отримання зацікавленою особою земельної ділянки в оренду чи власність.

При цьому, за результатами розгляду питання затвердження проекту землеустрою уповноважений орган приймає одне з відповідних рішень.

Як визначено ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, тому способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

На підставі наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

Як вбачається з протоколу чергової 41 сесії і скликання Іллінівської сільської ради, загальний склад ради - 26, всього депутатів - 23, присутні - 17, відсутні - 6. За питання з приводу затвердження проекту землеустрою голосувало «за» - 9 депутата із 17 присутніх; «утрималися» - 9 (із врахуванням голосу голови), «проти» - 0. Проект рішення не підтримано.

Рішеннями Іллінівської сільської ради від 01.08.2018 № І/26-12; від 11.10.2018 № І/30-17; від 21.12.2018 № І/32-4; від17.05.2019 за № І/35-53; від 27.06.2019 № І/36-41; від 24.07.2019 № І/37-23; від 12.09.2019 № І/38-31; від 07.11.2019 № І/40-62, від 09.12.2019 № І/41-48 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого земельного господарства із земель сільськогосподарського призначення (запас) державної власності на території Іллінівської (Новополтавської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) вирішено відхилити проект рішення, у зв`язку з не набранням необхідної більшості голосів депутатів.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, фактично відповідачем прийнято рішення «про неприйняття рішення», а по суті заявленого позивачем питання, з огляду на норми ст. 118 ЗК України рішення не приймалося.

Між тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Таким чином, депутати Іллінівської сільської ради нехтують інтересами відповідної територіальної громади, не приймають рішення всупереч вимогам ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 32 Регламенту Іллінівської сільської ради.

Доводи позивача, що у позовних вимогах не було заявлено прохання винести питання на розгляд сесії, а рішення суду не змінює обсягу прав та не забезпечує примусової реалізації саме на поновлення порушеного права є помилковими, оскільки, суд застосував практику Великої Палати Верховного Суду у справах № 536/233/16-ц, 127/16433/17, відповідно до якої вирішення питання спірних правовідносин, в силу законодавчих приписів належать до виключної компетенції органу виконавчої влади.

Частиною другою ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки відповідного рішення по суті питання відповідачем не прийнято, належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Іллінівської сільської ради розглянути на першому пленарному засідання, яке відбудеться після вступу у законну силу рішення суду, клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою, що відповідає вимогам ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17.

Доводи апелянта стосовно того, що судом не враховано систематичність порушення прав позивача не приймаються до уваги, оскільки попередні рішення Іллінівської міської ради позивачем до суду не оскаржувалися.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду також є неприйнятними, оскільки обставини у цих справах не є тотожними обставинам у даній справі, де спірне питання вирішується виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Відповідно до ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов вірного висновку щодо необхідності вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, а у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

В апеляційній скарзі позивач посилається на відеоматеріал, який не прийнятий судом у якості належного доказу, на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлена протиправність рішення відповідача, отже відеоматеріал, який позивач надає як доказ протиправності прийнятого рішення не впливає на розгляд справи по суті. Крім того, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, наданий позивачем диск не засвідчений єдиним цифровим підписом.

Що стосується допущених описок в рішенні суду, то відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який, постановив рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 200/403/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць