Справа № 420/995/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/995/20

Категорія: 112030100 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 10.04.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;

- стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року в сумі 154 342,52 грн.;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення з детальними розрахунками.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у період проходження ним військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковими для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Позивач наголошував на тому, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

03 квітня 2020 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог, а саме:

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення з детальними розрахунками.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Також відповідач зазначав, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні ст. 9 Закону України "Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей", так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистемний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини. Таким чином, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій в/ч НОМЕР_1 по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки в/ч НОМЕР_1 відповідно до наказу Міністра оборони України від 01 червня 2008 року №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі Інструкція №260), виконувала роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 рік та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не перерахунку та не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 рік.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 рік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивача зазначає, що судом першої інстанції вказано, що позовна вимога про стягнення суми індексації грошового забезпечення з відповідача є передчасною, оскільки визначення суми для нарахування та сплати індексації за відповідний період, встановлений судом, віднесено до компетенції відповідача. Проте пояснень невідповідності наданого ним розрахунку не наведено. Проведений розрахунок індексації грошового забезпечення розроблений у відповідності до приписів Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078) та доповнений додатковими графами для більш розширеного розуміння порядку розрахунку індексації грошового забезпечення. Розрахунок проведено починаючи з січня 2008 року з метою висвітлення порядку розрахунку наростаючого індексу споживчих цін. Розрахунок проведено в тому числі відповідно до листа Мінсоцполітики від 15 квітня 2020 року №49/0/214-20 (Додаток №4 до апеляційної скарги).

У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що будь-якої вини чи протиправних дій стосовно позивача з боку військової частини допущено не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 з 28 березня 2016 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

12 листопада 2019 року позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з заявою в якій просив:

- нарахувати та виплатити індексація грошового забезпечення за період з 10 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року у сумі 78 263,65 грн.;

- провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01 березня 2018 року по теперішній час;

- нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на всю суму заборгованості станом на дату повного розрахунку.

Листом від 16 грудня 2019 року за №1/ФС в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача, що відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України №13700/з від 08 серпня 2017 року механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Також у листі відповідач вказав на те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міноборони не було.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Крім того, суд першої інстанції також зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення визначеної позивачем суми індексації грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки визначення суми для нарахування та сплати індексації за відповідний період, встановлений судом, віднесено до компетенції відповідача.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 1, 2, 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.ст. 1, 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон України №2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Зокрема, ч.3 ст. 9 Закон України №2011 встановлює, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 зроблений висновок, що кошти на індексацію спрямовані на підтримання достатнього життєвого рівня громадян у зв`язку зі зростанням цін на товари та послуги.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 1 даного Закону визначено, що це механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно ст.ст. 4, 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян, законами України встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком №1078.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01 грудня 2015 року).

Тобто, індексація грошового забезпечення безпосередньо не пов`язана з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації, що спростовує доводи в/ч НОМЕР_2 про правомірність її дій у ненарахуванні індексації та відсутності на це права позивача її отримати за попередні періоди.

З урахуванням вищенаведеного судова колегія доходить висновку, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування є протиправним, адже сума індексації є складовою грошового забезпечення і підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Разом з тим, судова колегія, вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги щодо належності врахування судом розрахунку індексації грошового забезпечення розробленого позивачем, зважаючи на наступне.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 76 КАС України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем на підтвердження суми належної йому до виплати індексації надано, розроблений ним самостійно розрахунок (а.с. 13-16) загальна сума якого складає 154 342,54 грн.

Будь які інші докази, які б підтверджували наведену позивачем суму в матеріалах справи відсутні.

Судова колегія вважає, що розрахунок наданий позивачем (а.с. 13-16) не може бути належним та допустимим доказом підтвердження суми індексації грошового забезпечення, оскільки є фактично суб`єктивним баченням позивача щодо такого розрахунку.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивач індексацію грошового забезпечення за період з 28 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача є правильним.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.