Справа № 195/1136/20
Суддя: Скрипченко Д. М.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/1136/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

31.08.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Черненка Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Черненка А.В. про скасування постанови серії ЕАМ №2853441 від 21.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що згідно вказаної постанови відповідач наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 170 гривень за порушення п. 30.1 Правил дорожнього руху України, чому послугувало керування транспортним засобом 21.07.2020 року о 06.46 годині на Нікопольському шосе у м. Запоріжжі з установленим ГБО, яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Вважає, що дії відповідача у даному випадку незаконними, факт вчинення ним правопорушення недоведеним, а висновок щодо притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим, внаслідок чого постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідачем на місці зупинки транспортного засобу, а не в Управлінні патрульної поліції Запорізької області, що порушує вимоги ст. 276 КУпАП та не відповідає приписам рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП.

В порушення вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13.10.2008 року №534 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації", не складено акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, копія якого не видана.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП відповідач не надав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, якими обґрунтовано правомірність прийнятого рішення, що порушує вимоги ч. 3 ст. 283 КупАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов у якому зазначив, що розгляд справи відбувався в скороченому провадженні відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, п.2.3 рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 року від 26.05.2015 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо водій порушив, було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу під керування позивача для з`ясування всіх обставин по справі. Також було наголошено підставу для звернення, а саме що водій порушив правила дорожнього руху.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що в ньому відсутні відомості щодо вимог, які визнаються відповідачем та обставини, відсутні заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з яким відповідач не погоджується, з посиланням на відповідні докази та норми права. Відсутній перелік документів та інших доказів, що не можуть бути подані разом з відзивом, з зазначенням причин їх неподання.

Перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З наявних матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення від 21.07.2020 року винесена інспектором Патрульної поліції роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту поліції старшим лейтенантом поліції Черненко А.В. на місці вчинення події, без складання адміністративного протоколу, тобто за скороченою процедурою у справах про адміністративні правопорушення.

Таке скорочення провадження застосовується у випадку коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (частина 2 статті 258 КУпАП).

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не складався.

Відповідач разом з відзивом на позов надав суду відеозапис події, який суд не може прийняти за доказ, оскільки в постанові від 21.07.2020 року відсутні дані про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, як цього вимагають положення ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 р. № 47 затверджено зразки національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів, у тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де передбачено графа «Тип пального» «Р.2».

Статтею 32 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (надалі - Порядок №1388).

Згідно із п.7 Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Пунктом 33 вказаного Порядку № 1388 встановлено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі, в тому числі та не виключно, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до пункту 37 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни).

Переобладнання транспортних засобів для роботи на газових паливах здійснюється виключно суб`єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання п`яти і більше транспортних засобів протягом року та мають свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу на відповідний вид переобладнання. Зазначені суб`єкти можуть проводити перевірку відповідності таких засобів вимогам технічних умов і технічної документації підприємства виробника газобалонного обладнання.

Як вбачається із змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2853441 від 21.07.2020 року, на позивача накладено стягнення на підставі п. 6 ст. 121 КУпАП за порушення п. 30.1 ПДР України.

Поряд із цим, із змісту сказаної постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що відповідачем встановлено допущення позивачем порушень ПДР, а саме: «керування транспортним засобом, з установленим ГБО незареєстрованому в установленому порядку.

Положенням п. 30.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Зазначена постанова не містить відомостей щодо перевірки технічного стану такого транспортного засобу та газового обладнання.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що у спірній постанові зазначено відповідачем суть порушення ПДР, зокрема, не здійснення реєстрації переобладнання транспортного засобу, що не відповідає нормі ПДР за порушення якої позивача притягнуто до відповідальності.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 - аналіз положень глави 22 КупАП в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення", і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України".

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 Кодексу).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, що в даному випадку відповідачем здійснено не було.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, в зв`язку з тим, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 21, 22, 26, 55, 62, 124 Конституції України, ст. ст. 33, 245, 280, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Черненка Артема Володимировича (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2853441 від 21.07.2020 року винесену інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Черненко Артемом Володимировичем відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП відповідно до постанови серії ЕАМ №2853441 від 21.07.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2020 року.

Суддя: Д. М. Скрипченко