Справа № 1.380.2019.006725
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2020 року
Київ
справа №1.380.2019.006725
адміністративне провадження №К/9901/21462/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №1.380.2019.006725 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від11 березня 2020 року, яке було залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року, позов задовольнив:
- визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення в травні 2016 року, компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889;
- стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 26 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, і відрахуванням різниці раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у сумі 16 416 (шістнадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн 66 коп.;
- стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 недоплачену компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 у сумі 1 894 (одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири) грн 23 коп.;
- стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у травні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 у сумі 1262 (одна тисяча двісті шістдесят дві) грн 82 коп.;
- визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року №702 за 2013 - 2016 роки загальним терміном 23 календарних дні;
- стягнув із ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року №702 за 2013 - 2016 роки загальним терміном 23 календарних днів у сумі 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 72 коп.;
- визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 1 липня 2015 року до 29 квітня 2016 року;
- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів;
- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 1 січня 2016 року до 29 квітня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, взявши при обрахунку індекс споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого включно 2008 року.
У своїй касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_1 просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №1.380.2019.006725.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за потрібне залишити її без руху.

Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. Натомість, скаржник просить врахувати майновий стан Львівського прикордонного загону (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України і відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може звільнити повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк та перелік суб`єктів, до яких такі умови застосовуються, визначені статтею 8 Закону України Про судовий збір.
Так, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначені умови, за наявності яких можливо було б відстрочити чи звільнити повністю або частково від сплати судового збору у скаржника відсутні.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України Про судовий збір, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі Шишков проти Росії (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п.108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, Заява № 8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, позов у цій справі заявлено у 2019 році фізичною особою щодо трьох немайнових вимог та похідних від них вимог.

Згідно зі статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

На підставі викладеного, Львівський прикордонний загін (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України за подання касаційної скарги на рішення суду у спорі з трьома вимогами немайнового характеру має сплатити 4610 грн 40 коп. (1921 х 0,4 х 200%)*3.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;
код отримувача ;
банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007;
код класифікації доходів бюджету: 22030102 Судовий збір (Верховний Суд, 055);
призначення платежу: *;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд).

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом подання до Верховного Суду документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №1.380.2019.006725 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду