Справа № ЗД/380/22/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № ЗД/380/22/20 пров. № А/857/7079/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Олійник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року з питань забезпечення позову, прийняту суддею Мричко Н.І. у місті Львові у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови,

встановив:

18.05.2020 року ФОП ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області (надалі - ГУ Держпраці у Львівській області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами шляхом зупинення дії постанови начальника ГУ Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі; забезпечити зазначений позов шляхом зупинення стягнення на підставі постанови начальника ГУ Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Крім того, у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова ГУ Держпраці у Львівській області №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню в порядку виконавчого провадження, що може призвести до невідворотних наслідків для майнового, фінансового та сімейного стану заявника. Наводить обставини справи та доводить очевидність протиправності оскаржуваної постанови. Звертає увагу на те, що не відповідає дійсності також і висновок суду, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, враховуючи те, що вибраний спосіб забезпечення позову стосується лише тимчасового зупинення дії оскаржуваної постанови та зупинення стягнення на її підставі до набрання законної сили рішенням, яким справа буде вирішена по суті.

Просить скасувати ухвалу та винести судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Головне управління Держпраці у Львівській області у відзиві на апеляційну скаргу наводить обґрунтування, аналогічні мотивам судового рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.05.2020 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корпало І.Р. відкрито виконавче провадження №62004869 щодо примусового виконання постанови ГУ Держпраці у Львівській області № ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу, в розмірі 125190,00 грн.

07.05.2020 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корпало І.Р. винесена постанова про арешт майна боржника. Вказаною постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1

07.05.2020 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корпало І.Р. винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до її вирішення по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб - частина 2 статті 151 КАС України.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18 (провадження №К/9901/728/19).

Таким чином, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується апеляційний суд, що з поданої ФОП ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову не вбачається підставності для вжиття таких заходів, а лише вказано на неправомірність постанови ГУ Держпраці у Львівській області №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року.

Не наведено істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Судом першої та апеляційної інстанції також не встановлено таких підстав.

Щодо оцінки протиправності оскаржуваної постанови ГУ Держпраці у Львівській області №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року у вказаних позивачем частинах, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суть забезпечення позову це в основному можливість реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо таке буде прийнято на користь позивача. Щодо протиправності постанови ГУ Держпраці у Львівській області №ЛВ4505/1425/АВ/ФС від 09.01.2020 року, то таке з`ясовується при постановленні рішення суду по суті. Заходи забезпечення позову вживаються тільки в межах позовних вимог і мають бути їм адекватними і співмірними.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.34 вказаного Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Разом з тим, у відповідності до п. 5 ч. 3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Окремо слід зазначити, що вимоги заяви, яка розглядається, безпосередньо зачіпає права та законні інтереси осіб, які не є сторонами у справі та не залучені у якості третіх осіб.

Отже, законом визначено можливість зупинення виконавчих дій за рішенням суду в рамках розгляду справи, в якій оскаржується дії та/або рішення виконавчого органу, що не має місце у справі, яка розглядається.

Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Високий Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Таким чином, відповідно до наведених правових норм, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірної постанови про накладення штрафу унеможливить здійснення органами державної виконавчої служби заходів примусового виконання рішень в силу прямої вказівки закону, а відтак об`єктивно відсутня необхідність застосування такого заходу забезпечення даного позову, як заборона органами примусового виконання рішень здійснювати заходи примусового виконання на підставі оскарженої постанови про накладення штрафу. Крім того, суд зазначає, що застосування такого виду (способу) забезпечення позову не допускається у відповідності до спеціальної норми КАС України (п. 5 ч. 3 ст.151 КАС України).

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи (питання).

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року з питань забезпечення позову у справі № ЗД/380/22/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2020 року.