Справа № 400/1555/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1555/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення від 27 грудня 1999 року №774.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року в зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку подання позову, позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою про повернення позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Залишаючи позов без руху та пізніше повертаючи позов в зв`язку з не виконанням вимог ухвали про без руху, суд першої інстанції зазначив, що виходячи зі змісту позовної заяви позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме про те, що його було знято з квартирного обліку ще в 2012 році, з однієї із письмових відповідей відповідача, однак, звернувся до суду за захистом своїх прав лише в 2020 році.

Колегія судді погоджується з вказаними висновками та обґрунтуваннями суду першої інстанції з огляду на таке.

Слід зазначити, що копію ухвали про без руху надіслано позивачу поштою на адресу, зазначену в позові, та отримано ОСОБА_1 особисто 28 квітня 2020 року (а.с.11), при цьому спірна ухвала про повернення позову винесена 08 травня 2020 року, тобто з дотриманням десятиденного строку, наданого судом позивачу для усунення недоліків.

Так, згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до приписів ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, моментом початку відліку встановлено ст.122 КАС України строку на звернення до суду є момент встановлення самим позивачем факту порушення його прав.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги позивач посилався на те, що в одній з відповідей в 2012 році на його звернення він раптово дізнався, що рішенням відповідача від 27 грудня 1999 року №774 був знятий з квартирного обліку.

Колегія суддів зазначає, що в контексті приписів КАС України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес порушене та потребує захисту.

На думку колегії суддів, вищевказані посилання позивача однозначно свідчать саме про усвідомлення ним порушення своїх прав шляхом виключення його з черги на житло.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку, а обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

За висновком Конституційного Суду України поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача.

Зазначену правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 461/2132/17.

З матеріалів справи вбачається, що листом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04 вересня 2012 року (а.с.65) було повідомлено позивачу про зняття його з квартирного обліку згідно рішення Миколаївської міської ради від 27 грудня 1999 року №774.

Вказаний лист, в якому однозначно вказано про порушення права позивача (на його думку), а також зазначено яким саме рішенням таке порушення (можливе) відбулось, було отримано позивачем 08 жовтня 2012 року, водночас до суду за захистом своїх прав він звернувся лише 10 квітня 2020 року (позов відправлено поштою), що свідчить про суттєвий пропуск строку звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України.

Крім того, матеріали справи містять відомості системного листування позивача з приводу питання поліпшення його житлових умов з Миколаївською міською радою, Миколаївською ОДА та Миколаївською обласною радою, з відповідей яких (датовані 2012-2013 роками) (а.с.61, 64 зворотній бік) вбачається фактична відмова в такому поліпшенні, оскільки позивач «проживає у власній благоустроєній квартирі, площею 15,6 кв.м. (загальна площа 30,1 кв.м.)».

Посилання позивача на поганий стан здоров`я, що на його думку свідчить про наявність підстав для поновлення строку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сам по собі важкий стан здоров`я без обґрунтування (з відповідними доказами) впливу на можливість подання позову з 2012 року (усвідомлення порушення права) на рішення суб`єкта владних повноважень 1999 року не є достатньою правовою підставою для поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.