Справа № 164/2351/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 164/2351/17 пров. № А/857/5710/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2020 року з питань забезпечення позову, прийняту суддею Токарською І.С. у смт. Маневичі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною відмови в наданні компенсації по догляду за інвалідом та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом до Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною відмови в наданні компенсації по догляду за інвалідом та зобов`язання вчинити певні дії шляхом заборони вказаному Управлінню нараховувати ОСОБА_1 щомісячну компенсацію по догляду за інвалідом у період з 07.11.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по даний час, у розмірі нижчому прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на звернення із заявою про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні такої заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_1 обставини, викладені у заяві про забезпечення позову не дозволяють стверджувати про наявність підстав для забезпечення позову, визначених ст.150 КАС України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень та визначено певну процедуру дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати належним чином виконати рішення суду. У випадку невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу щодо відповідача. Зазначає, що постанова суду від 06.11.2017 року не була виконана відповідачем (боржником) не лише в частині виплати компенсації по догляду за інвалідом, але і в частині проведення її перерахунку, отже, очевидними є ознаки протиправності рішення, дії та бездіяльність відповідача. Не звернута увага, що суд встановив судовий контроль, але до штрафу боржника не притягнув за невиконання даного судового рішення, чим допустив судовий процес у безладний рух. Також не взято до уваги положення ст.373 КАС України, де зазначено, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення може вжити заходів, передбачених ст.151 цього Кодексу, зокрема, забезпечити позов у виконавчому провадженні шляхом заборони боржнику нараховувати позивачу щомісячну компенсацію по догляду за інвалідом у періоди з 07.11.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по даний час, у розмірі, нижчому прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, заява розглянута без належного повідомлення учасників спору, що унеможливило подання нових доказів суду.

Просить скасувати ухвалу та винести судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзив Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області відповідає мотивам судового рішення.

Відповідь на відзив аналогічний змісту апеляційної скарги.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 06.11.2017 року у справі № 164/2351/17, яка набрала законної сили 15.03.2018 року, визнано протиправною відмову УСЗН щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації по догляду за інвалідом 1-ї групи в розмірі, не нижчому прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зобов`язано провести перерахунок та здійснити виплату компенсації по догляду за інвалідом 1-ї групи, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у Законі України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», починаючи з 13 квітня 2017 року.

На виконання вказаного судового рішення 17 травня 2018 року було видано виконавчий лист і 21.05.2018 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56439317 з примусового виконання виконавчого листа № 164/2351/17, виданого 17.05.2018 року Маневицьким районним судом Волинської області.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до її вирішення по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 826/14722/17, який в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення розглядуваного процесуального питання.

Колегія суддів зазначає, що із поданої заяви та матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 нараховано чи планується нараховувати і виплачувати компенсацію в розмірі меншому, ніж встановлено у судовому рішенні, що є окремою гарантією захисту його прав та інтересів.

З приводу покликання апелянта на те, що до судом першої інстанції не взято до уваги положення ст.373 КАС України, де зазначено, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення може вжити заходів, передбачених ст.151 цього Кодексу, колегія суддів зазначає, що така заява подається в порядку виконання судового рішення, а не в порядку забезпечення позову.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи (питання).

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2020 року з питань забезпечення позову у справі № 164/2351/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2020 року.