Справа № 420/1783/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1783/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо залишення позову без розгляду у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 березня 2020 року надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить визнати неправомірним та скасувати:

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №169493 про стягнення з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700.00 грн. за порушення передбачене ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №169490 про стягнення з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. за порушення передбачене ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №169491 про стягнення з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. за порушення передбачене ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №169492 про стягнення з ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700.00 грн. за порушення передбачене ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено перше судове засідання на 30 березня 2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

В судове засідання, яке було призначене на 27 серпня 2020 року представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за телефоном зазначеним особисто позивачем у позовній заяві - НОМЕР_1 , про що секретарем судового засідання складена телефонограма, яка наявна в матеріалах справи (а.с.65). Будь-яких заяв, чи клопотань про відкладення розгляду справи від позивача до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання 27 серпня 2020 року, розгляд справи було відкладено на 02 вересня 2020 року о 09 год. 10 хв.

02 вересня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом поновлено провадження по справі та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинено.

В судове засідання, 02 вересня 2020 року представник позивача повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за телефоном зазначеним особисто позивачем у позовній заяві - НОМЕР_1 , про що секретарем судового засідання складена телефонограма, яка наявна в матеріалах справи (а.с.68). Будь-яких заяв, чи клопотань про відкладення розгляду справи від позивача до суду не надходило.

В судовому засіданні 02 вересня 2020 року оголошено перерву, призначено наступне судове засідання на 08 вересня 2020 року о 12 год. 30 хв.

В судове засідання, 08 вересня 2020 року представник позивача втретє не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за телефоном зазначеним особисто позивачем у позовній заяві - НОМЕР_1 , про що секретарем судового засідання складена телефонограма, яка наявна в матеріалах справи (а.с.89). Будь-яких заяв, чи клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та його представника до суду не надходило.

08 вересня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання, в якому представник, у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання, просить залишити адміністративний позов без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.240 КАС України (вхід. №ЕП/13860/20).

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи неявку сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, керуючись ч.4 ст.229 КАС України, суд продовжив розгляд клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в порядку письмового провадження.

Пунктом 4 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Наведеними нормами окреслено характер процесуальної поведінки, яка зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо явки у судове засідання.

З конструкції п.4 ч.1 ст.240 КАС України слідує, що правило про залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки має застосовуватися до позивачів, які не є суб`єктами владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року по справі №160/4719/19.

Відповідно до положень, передбачених ч.1, 2 ст.44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що крім наявних прав учасники справи наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому, процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки другої особи, яка бере участь у справі.

Право особи на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи кореспондує обов`язок суду повідомити чи викликати її.

Так, ч.3 ст.124 КАС України передбачено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

При цьому, статтею 131 КАС України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі зміни адреси електронної пошти, номера факсу, телефаксу, телефону, які учасник судового процесу повідомив суду.

При цьому, суд зазначає, що «завчасно» означає необхідність повідомити у такі строки, щоб у суду була інформація про це не пізніше початку судового засідання. Спосіб повідомлення може бути різним (закон їх не обмежує) - телефоном, поштою, тощо.

Остаточно поважність причин неприбуття оцінюватиме суд у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає з`явитися до суду, відрядження тощо.

Неповідомлення про причини неприбуття за правовими наслідками прирівняне до неприбуття в судове засідання без поважних причин.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника. Тож поважність причин неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу.

До поважних причин можуть бути віднесені такі обставини, дії, явища, які не залежать від волі особи, відносно якої вони виникли. Внаслідок таких обставин, особа не має змоги належним чином виконувати покладені на неї обов`язки.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, є повторним, коли позивач вдруге не прибув на розгляд справи і в суду є достовірні (докази) про те, що обидва рази його було належним чином повідомлено.

Згідно приписів чинного законодавства сторони процесу повинні добросовісно виконувати свої права та обов`язки.

Добросовісність (лат. bona fides) розуміється, як самостійний правовий принцип, як презумпція, як вказівка на винність або об`єктивну протиправність діяння. В цілому, під добросовісністю варто розуміти прагнення суб`єкту до правомірності власної правової поведінки, її соціальної нешкідливості, юридичної досконалості способу досягнення поставленої мети.

З урахуванням визначених правових аспектів, суд вважає, що позивачем по справі допущені неодноразові зловживання правом, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та суперечить принципам адміністративного судочинства України, а отже, повинно бути припинено законодавчо встановленими інструментами.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, слід враховувати, що засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя. Для кожної людини у правовій державі насамперед важливо мати доступ до правосуддя і можливість вільно, швидко, безперешкодно реалізувати право на судовий захист незалежно від належності до певної соціальної групи або інших персональних характеристик особи.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах "Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та "Ankerl v. Switzerland" від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача та його представника належним чином про дату час і місце проведення судових засідань за їх участю для реалізації ними права судового захисту прав та інтересів ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП».

При цьому, враховуючи предмет розгляду справи та характер доказів у справі, суд вважає неможливим здійснювати розгляд даної справи за відсутності позивача, що є перешкодою для розгляду справи в цілому.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення адміністративного позову ТОВ «ФІНБІЗНЕСГРУП» без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки має місце неявка позивача у судові засідання 27.08.2020 року, 02.09.2020 року та 08.09.2020 року без поважних причин, без повідомлення ним про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності. Докази повідомлення позивача про судові засідання призначені на 27.08.2020 року, 02.09.2020 року та 08.09.2020 року наявні в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.183, 240, 243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо залишення позову без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНБІЗНЕСГРУП» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов