Справа № 420/2149/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2149/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 04.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60477246 з виконання виконавчого напису №4506, виданого 19.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час ухвалення постанови від 04 листопада 2019 року ВП №6047724, у відповідача відсутні були докази того, що у позивача наявне будь-яке майно, у тому числі, грошові кошти, які б знаходились в межах виконавчого округу відповідача. Прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. до примусового виконання напису нотаріуса про стягнення заборгованості з позивача було вчинено з порушенням правил територіальної підсудності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання/перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідачем надано до суд відзив на позовну заяву (а.с. 90-93), в якому остання зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном в розумінні ст. 190 ЦКУ. Стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначення місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 відкритого в ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41. Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника перебуває у м. Києві, а відповідно до ст.24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року зупинено провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження в адміністративній справі №420/2149/20.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, відповідно до вимог КАС України.

Керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, представник ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» Скрипка А.О., звернулась до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення від 15.10.2019 року за вих. №2065/ПВ/19, в якій просила прийняти на примусове виконання виконавчий напис №4506 від 19.09.2019 року, виданий приватним нотаріусом Броварського міськрайонного нотаріального округу, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» у розмірі 29168,80 гривень. (а.с. 94-95)

Також в заяві зазначено, що виконавчий документ пред`являється за місцем знаходження майна (рахунку боржника) та на підтвердження надано довідку від 15.10.2019 №2065 в якій вказано, що відповідно до Положення про облікову політику ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», затвердженого наказом №2-бух від 29.12.2017 року, у клієнта ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 04.03.2005, РНОКПП НОМЕР_3 ) для обліку поточної заборгованості відкрито рахунок № НОМЕР_4 від 18.05.2018 р. В валюті гривня в ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41. (а.с. 96)

04.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 122-123).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною 1 статі 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Судом встановлено та вбачається з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни визначено: м. Київ.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Разом з тим, згідно відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчий округ, на території якого відповідач здійснює діяльність є м. Київ, тоді як місце проживання боржника (позивача) є місто Одеса.

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відтак, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач дійшла висновку, що безготівкові кошти боржника, які перебувають на рахунку у банку, є об`єктом права власності.

Верховним Судом звернута увага саме на момент звернення до стягнення грошових коштів, що перебувають на рахунках у банках.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частин 1 та 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Закон України "Про виконавче провадження" вирізняє майно боржника: майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

Разом з тим, якщо законодавець у Законі України "Про виконавче провадження" вживає термін "майно", поширюючи його значення на "кошти", то термін "кошти" відображається в дужках чи пов`язується змістом у відповідному реченні. Натомість у частині 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" термін "майно" вжито без вказівки про кошти.

Відтак, виконання рішення за місцезнаходженням майна, в розумінні вимог частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів, що відповідачем і не досліджувалося, а в свою чергу трактувалося як "місце реєстрації центрального офісу банківської установи".

Положення частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного (приватного) виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного (приватного) виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку.

Окрім цього, таке застосування відповідачем частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" взагалі нівелює принцип територіальної підвідомчості примусового виконання рішень, так як переважна більшість центральних відділень банківських установ зареєстровані в місті Києві.

Відтак, частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" не поширює свою дію на грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ.

Також суд звертає увагу на те, що саме існування відкритих банківських рахунків не підтверджує факту перебування на цих рахунках грошових коштів.

Щодо доводів відповідача про наявність лиса-роз`яснення Міністерства юстиції України № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року, то суд зазначає, що зміст такого листа Міністерства юстиції Україна має виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі, зокрема, приватними виконавцями та не є джерелом права.

Таким чином, приватний виконавець Юхименко О.Л. була зобов`язана згідно з вимогами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення. Однак, відповідач всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60477246 від 04.11.2019 року.

Відповідно до встановлених судом обставин та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 04.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60477246 з виконання виконавчого напису №4506, виданого 19.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (адреса: 02002, м. Київ, Окріпної Раїси, буд. 4-А, офіс 35-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (адреса: 02002, м. Київ, Окріпної Раїси, буд. 4-А, офіс 35-Б);

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (код ЄРДПОУ 39508708, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41).

Суддя П.П.Марин

.