Справа № 357/6410/20
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/6410/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Сушка Олега Миколайовича, Білоцерківський відділ поліції ГУ Національної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 30.06.2020 року поліцейським патрульної поліції у м.Біла Церква Сушко О.М. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП України /серії БАБ №354420/, за якою позивача піддано штрафу в розмірі 255 грн., за керування транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 та вчинення обгону попутного ТЗ з виїздом на смугу зустрічного руху. В постанові зазначено, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» встановленого з табличкою 7.2.1, чим порушив вимоги п. 14.2 «в» ПДР. Позивач заперечує дані обставини, вказує на ряд порушень, що допустив інспектор при складанні постанови та просив суд скасувати зазначену постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов.

Відповідачі у встановлений судом строк, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України, приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.06.2020 року поліцейським патрульної поліції у м.Біла Церква Сушко О.М. було прийнято постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №354420, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягненно до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 255 грн.

З постанови серії БАБ №354420 вбачається, що 30.06.2020 р. о 06:45 год. на автодорозі Н-02 389 км, позивач керуючи транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін попутного ТЗ з виїздом на смугу зустрічного руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» встановленого з табличкою 7.2.1, чим порушив вимоги п. 14.2 «в» ПДР. (а.с.10).

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач суду пояснив, що 30.06.2020 року він керував своїм автомобілем та був зупинений патрульним інспектором, який звинуватив позивача в тому, що він здійснив обгін в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» встановленого з табличкою 7.2.1. Потім інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення. Позивач вважає дану постанову неправомірною та зазначає, що в його діях відсутній склад адмінітративного правопорушення, оскільки 30.06.2020 року він їхав своїм автомобілем з с. Пищики в с.Безугляки і в селі Фурси виїхав на автодорогу Н-2 на перехресті автодороги Н-02 з вул.Лісовою в селі Фурси, а саме в місці де міст в с.Фурси через річку Кам`янку в напрямку м.Біла Церква, закінчується, а не починається. Тобто міст на початку якого, начебто, стоїть знак 3.25, він взагалі не проїжджав. Позивач вказав, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, не роз`яснено позивачу його права передбачені ст.268 КУПАП, при відсутності доказів вчинення правопорушення, та справу було розглянуто на місці вчинення правопорушення, в постанові невірно зазначено дані водійського посвідчення.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31 січня 2018 року.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП. Доказів, що позивач переїжджав міст та був в зоні дії дорожнього знаку «Обгін заборонено», суду не надано. В оскаржуваній постанові, також, не вказано на докази звуко, відео чи фото фіксації, покази свідків події, тощо.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не направив відзиву чи будь-яких заперечень на позов, а згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 840 грн., а тому на підставі ст. 139 КАС України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір в сумі 420,20 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів. Суд роз`яснює, що надлишково сплачений судовий збір за клопотанням позивача може бути повернуто відповідно до п. 1-5 ч. 1 ст. 7 Закону «Про судовий збір».

Керуючись ст. ч.1 ст.122 ,ст. 222, 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78, 139, 159,242-246, 250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №354420 від 30.06.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 420 грн.40 коп.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола