Справа № 208/5634/20
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5634/20
№ провадження 2-а/208/101/20
25 серпня 2020 р. м. Кам`янське
Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного державного виконавця Осельської Т.П. «про скасування рішення головного державного виконавця від 06.12.2019 року «Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» на підставі п.5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»,-
25 серпня 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного державного виконавця Осельської Т.П. «про скасування рішення головного державного виконавця від 06.12.2019 року Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання« на підставі п.5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 прохає:
- визнати причину пропуску поважною та поновити строк для подачі позовної заяви;
-скасувати рішення головного державного виконавця Осельської Т.П. про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання;
-зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до виконання дублікат виконавчого листа по справі 2-а-3270/11 відповідно здійснювати перерахунок та виплачувати мені ОСОБА_1 щомісячно основну державну пенсію в розмірі не нижчому ніж шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі не нижчому ніж 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст..ст. 50, п.4, ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку з розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», починаючи з 04 листопада 2010 року та в подальшому;
-притягнути до дисциплінарної відповідальності відповідача 2, головного державного виконавця Осельську Т.П. за неналежне виконання своїх посадових обов`язків;
-розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно із ч.5 ст. 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але ї дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.
Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
У відповідності до ч.2 ст.20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Отже, стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.
З огляду на вище сказане, положення частини 5 статті 287 КАС України можливо застосовувати лише з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.20 КАС України.
Позивачем оскаржується постанова державного виконавця «про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» на підставі п.5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження.
Отже, адміністративні справи про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не підсудні місцевим загальним судам, як адміністративному суду за загальними підставами.
Таким чином, вищевказана адміністративна справа з приводу оскарження постанови Головного державного виконавця Осельської Т.П. «про скасування рішення головного державного виконавця від 06.12.2019 року «Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» на підставі п.5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним в порядку ст.287 КАС України.
За таких обставин розгляд вказаної справи Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області буде таким, що прямо порушує положення ст. 20 КАС України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Спір з приводу оскарження постанови державного виконавця «Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання», прийнятої під час дії Закону № 1404-VІІІ, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.
Відповідно до ч. 1 ст.. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративні справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та іншими законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.
Залежно від особи заявника оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби може здійснюватися в адміністративному та/або судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.
У зв`язку з вище викладеним, суд доходить висновку, що розгляд справи за вказаним позовом не підпадає під юрисдикцію Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, як адміністративного суду, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у відкритті проваджена по справі.
Керуючись ч.2 ст.20, ч.2 ст.30, 170, п.4 ч.1ст.171, ч.ч.1, 5ст.287, ст..318 КАС України, ст.3, ч.2 ст.74, ст..75, Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод -
Відмовити у відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного державного виконавця Осельської Т.П. «про скасування рішення головного державного виконавця від 06.12.2019 року «Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» на підставі п.5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Роз`яснити позивачу право звернутися до Дніпровського окружного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України). Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими, у зв`язку з карантином.
Суддя Івченко Т. П.