Справа № 320/4582/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4582/19 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товару № UA125000/2019/000348/2 від 06.05.2019; № UA125000/2019/000291/2 від 03.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товарів, які ввозилися на територію України, позивачем визначено їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Цей показник заявлено у митній декларації, до якої додавалися усі необхідні документи для підтвердження митної вартості. Однак, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Позивач вказує на недотримання відповідачем порядку щодо черговості застосування методів визначення митної вартості.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення про коригування митної вартості були винесені митницею правомірно, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги виявлені митним органом розбіжності та факти неподання документів (зокрема, в частині підтвердження витрат на страхування товару, транспортних витрат, а також зауважень митного органу щодо прас-листа) у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та скасування рішень митниці про коригування. Крім того, апелянт стверджує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду першої інстанції не ґрунтується на повно та всебічно з`ясованих обставин справи. Натомість, апелянт акцентує увагу, що посадовими особами контролюючого органу в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості було чітко вказано джерела коригування митної вартості, а саме: реквізити митних декларацій які були взяті за основу коригування та митна вартість таких митних декларацій, проте, суд першої інстанції не встановив відповідні обставини та не надав їм належної правової оцінки.

За наведених обставин, Київська митниця Держмитслужби вважає, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем, у свою чергу, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено було судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 2 грудня 2016 року між ТОВ "Сільпо-Фуд" (покупець) та "ARC FRANCE", Франція (постачальник) укладено контракт поставки товарів №1461.

Згідно п. 1.1 даного контракту, на умовах, визначених цим контрактом, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця продукцію в асортименті, кількості та за ціною, що визначені в виставлених постачальником інвойсах, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до п.2.1 контракту місце поставки відповідно до Інкотермс 2010: FCA Arques, Франція.

Згідно п.2.3.1 контракту оплата буде здійснюватися впродовж 14 календарних днів з моменту поставки товару, за умови отримання покупцем повного комплекту товарно - супровідних документів.

Пунктом 2.4.1 контракту зазначено, що строк поставки становить: протягом 1 (одного) місяця з моменту погодження сторонами замовлення покупця.

Згідно п.4.1 контракту ціна товару погоджується сторонами та встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію товару.

Пунктом 4.2 контракту визначено, що ціна товару включає в себе вартість продукту (продукції), тари (палет), упаковки та/або термоусадчої упаковки, вартість робіт, пов?язаних з упаковкою товару, маркуванням, навантаженням та доставкою товару в місце поставки, якщо інше не узгоджено між сторонами.

Відповідно до п.4.3 контракту виконання митних формальностей у країні експорту, а також пов`язані із цим витрати (сплата податків, мита, оплата отримання дозволів) покладаються на постачальника та включаються у вартість товару.

Пунктом 5.2 контракту визначено, що поставкою товару вважається передача товару покупцю чи транспортному агенту покупця в місці поставки. Датою поставки товару є дата здійснення відмітки на транспортному документі про передачу товару.

Згідно п.6.1 контракту приймання-передача товару проводиться відповідно до товарно-супровідних документів.

Відповідно до пункту 11.1 контракту даний контракт набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за контрактом.

З матеріалів справи вбачається, що транспортно-експедиторське обслуговування вантажу здійснювалося за договором №ЛОГ-236 від 22.10.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (замовник) та ТОВ "Оклад-Транспорт" (виконавець).

У зв`язку з імпортом товару по контракту ТОВ "Сільпо-Фуд" 02.04.2019 до Київської митниці ДФС подано електронну митну декларацію №UA125220/2019/704352 (далі - №UA125220/2019/704352), у якій для митного оформлення задекларовано товар - посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний із зміцненого скла: тарілка супова Arcopal Zelie 20 см - 1632шт; тарілка супова Luminarc Carine біла 21 см -1440 шт; тарілка супова Luminarc Carine біла 21 см - 348 шт; тарілка десертна Luminarc Everyday 19 см - 1056 шт; тарілка десертна Luminarc Everyday 19 см -2496 шт. Виробник: Arc France, торговельна марка Luminarc. Країна виробництва Fr.

Відповідно до графи 44 МД №UA125220/2019/704352 від 02.04.2019 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подано:

- пакувальний лист (0271);

- інвойс (0380);

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) (0730);

- рахунок - фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг (3004);

- довідку про транспортні витрати (3007),

- страховий поліс (3530),

- зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів (4104),

- некласифікований внутрішній договір (4200),

- додаткову угоду до внутрішнього договору (4203),

- договір про перевезення (4301).

02.04.2019 Київською митницею Держмитслужби направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів.

Листом вих. №549 позивачем 03.04.2019 надано відповідачеві наступні документи та пояснення: прайс-лист виробника товару б/н від 27.12.2018, терміном дії до 25.06.2019, лист від постачальника з роз`ясненням ціни по прайсу № 27022019 від 27.02.2019, комерційну пропозицію б/н від 27.02.2019, терміном дії до 28.05.2019, копію митної декларації країни відправлення № 19 19FRD559 від 27.03.2019, експертний висновок ТПП №Ц-287 від 03.04.2019, заявка на перевезення № 7342 від 20.03.2019, відповідна бухгалтерська документація (розрахунок за попередні партії товару). Платіжне доручення № 2130 від 21.03.2019, що підтверджує оплату попереднього замовлення згідно інвойсів № 3 та № , виписку по рахунку ТОВ "Сільпо-Фуд" б/н від 22.03.2019, що підтверджує оплату попереднього замовлення згідно інвойсів № та № .

За результатами перевірки митної декларації від 02.04.2019 №UA125220/2019/704352 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA125220/2019/0060 і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 03.04.2019 №UA125000/2019/000291/2.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів.

У графі 33 "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Київською митницею ДФС зазначено наступне: за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, витрати понесені на транспортування, а надана довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура щодо транспортно-експедиційних послуг не дають можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Крім того, договором про перевезення передбачено наявність Заявки на здійснення послуг по доставці товарів та акту наданих послуг, які відсутні серед поданих документів. Разом з тим, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з інкотермс (FCA- ARQUES), як це зазначено у вказаній МД, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури. Також довідка про транспортні витрати від 02.04.2019 №1461-22_3 містить інформацію, що вантаж не страхувався, однак у гр.44 МД присутній сертифікат від 28.03.2019 №12775 до Генерального договору добровільного страхування від 12.12.2018 №101043703 та декларантом зазначені документи приєднано до бази митниці ДФС. Пунктом 5.4.5 зовнішньоекономічного контракту передбачено наявність декларації країни відправлення, проте зазначений документ відсутній. В наданому декларантом листі виробника та комерційній пропозиції зазначено дві вартості "standart price" та "full pallet", при цьому в інвойсі на поставку не зазначено яка саме із вартостей застосована, а в прайсі та комерційній пропозиції не розшифровано, яка ціна є "price standart", а яка "price full pallet" та за якої умов вони використовуються. В наданій копії митної декларації країни відправлення не зазначені умови поставки. Перевірити правильність розрахунку страхової суми немає можливості. В експертному висновку №Ц-287 експертом у використаних методичних та інформаційних виданнях вказано інформацію з мережі Інтернет, проте експертом вищевказану інформацію, а саме Інтернет пропозицію, не відображено у звіті та у додатках до нього.

Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Джерело інформації, яким користується митний орган при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 - 2,5 USD/кг (МД від 04.02.2019 № UA 125220/2019/701301; МД від 13.11.2018 № UA100120/2018/397546); товар № 3 - 2,84 USD/кг (МД від 07.03.2019 № UA 209200/2019/4863).

Також позивачем 03.04.2019 до Київської митниці ДФС подано електронну митну декларацію №UA125220/2019/705994 (далі - МД №UA125220/2019/705994), у якій для митного оформлення задекларовано товар - посуд столовий (крім посудин для пиття) або кухонний із зміцненого скла: тарілка десертна Luminarc Louison 19 см - 336 шт; тарілка супова Luminarc Diwali granit 20,5 см -7200 шт; тарілка десертна Luminarc Diwali granit 19 см - 6480 шт; тарілка обідня Luminarc Diwali granit 25 см - 6912 шт; тарілка супова Luminarc Diwali Light Blue 20см -7200 шт; тарілка супова Luminarc Diwali Light Blue 25см - 6912 шт. Виробник: Arc France, торговельна марка Luminarc. Країна виробництва Fr.

Відповідно до графи 44 МД №UA125220/2019/705994 від 03.04.2019 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подано наступні документи:

- пакувальний лист (0271);

- інвойс (0380); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (0730);

- рахунок - фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг (3004);

- довідку про транспортні витрати (3007),

- прайс-лист (3014),

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (3016),

- страховий поліс (3530),

- зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів (4104),

- некласифікований внутрішній договір (4200),

- додаткову угоду до внутрішнього договору (4203),

- договір про перевезення (4301),

- комерційну пропозицію (9000),

- лист від постачальника (9000),

- заявку на перевезення (9000),

- експортну декларацію (9000).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів.

ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" листом вих. №688 від 06.05.2019 надано відповідачеві наступні документи та пояснення: заявку на перевезення від 10.04.2019 № 8005 та договір на перевезення від 22.10.2018 № ЛОГ_МТ-236.

За результатами перевірки митної декларації №UA125220/2019/705994 і додатково поданих документів Київська митниця ДФС винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA125220/2019/00070 і прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 06.05..2019 №UA125000/2019/000348/2.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товару та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів.

Київською митницею ДФС у графі 33 "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що надані документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, витрати понесені на транспортування, а надана довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура щодо транспортно-експедиційних послуг не дають можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Згідно ДМВ №UA125220/2019/705994 до митної вартості декларантом додано транспортні витрати в сумі 74 187,45 грн. При цьому в рахунку на перевезення від 02.05.2019 №114 зазначена вартість транспортних послуг за маршрутом РЕRTH, Велика Британія - м.п Краківець в сумі 83 093,19 грн. Тоді як товар поставляється на умовах поставки FCA - ARQUES, Франція. Разом з тим, при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з інкотермс "FCA - ARQUES", як це зазначено у вказаній МД. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури.

У графі 44 МД зазначений договір ЛОГ_МТ-236, який не надано до митного оформлення. Відповідно до п. 4.2. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 12.12.2018 № 101043703 страховий тариф-це відсоткова ставка, яку сторони визначають самостійно, а відповідно до п. 17.8 вищезазначеного документа - ставка страхової премії, що розраховується в процентах від страхової суми. Документальне підтвердження розміру страхового тарифу у розмірі 0,08 %, що зазначений у сертифікаті від 19.04.2019 № 13354, відсутнє. У прайс-листі від 18.04.2019 та у комерційній пропозиції зазначено дві вартості "standart price" та "full pallet price", при цьому ні в одному документі не розшифровані дані значення, коли яка вартість застосовується. З поданих документів не можливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

У заявці від 10.04.2019 № 8005 оголошена вартість фрахту - 909 47,78 грн. Згідно рахунку № 114 від 02.05.2019 вартість послуг - 90947,78 грн. включає в себе вартість транспортних послуг з GB-PL, Україна (Краківець) - Україна (Квітневе) та експедиторську винагороду по території України. Експедиторська винагорода за межами України в рахунку відсутня, при цьому перевізником згідно CMPЄ є "MARK trans".

В листі від 27.02.2019 №27022019 продавець зазначає, що в прайсі зазначена ціна з 3-х відсотковою знижкою за повну палету, при цьому термін "повна палета" не розшифрований. У висновку від 02.05.2019 № Ц-359 експертом проведений аналіз лише контрактної ціни товару, та не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари. Відсутність цінових пропозицій до висновку, а також жодних розрахунків, які б дали змогу впевнитись у достовірності, об`єктивності наведеної інформації наданий експертний висновок не містить.

Відтак, на думку відповідача, надані позивачем до оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Джерело інформації, яким користується митний орган при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості: товар №1-2, 2560 Євро/кг - МД від 19.11.2018 №UA209200/2018/17710(розрахунок 2,2560 Євро/кг*12246,48кг/35040шт=0,7885Євро/шт.)

Не погоджуючись із рішеннями митного органу щодо коригування митної вартості від 03.04.2019 №UA 125000/2019/000291/2 та від 06.05.2019 №UA125000/2019/000348/2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів ним було надано. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність прийнятих митницею рішень про коригування митної вартості товарів. Крім того, судом було встановлено, що у рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам п. 2 та п. 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Водночас, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Водночас, як правильно було встановлено судом першої інстанції оскаржувані рішення не містять конкретних складових митної вартості товару, які не були підтверджені позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митними деклараціями №UA125220/2019/704352 та №UA125220/2019/705994.

При цьому, під час розгляду даної справи у суді першої та апеляційної інстанцій відповідач не довів достатніми, належними та допустимими доказами, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Разом з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи судовою колегією встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідних митних деклараціях митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Так, зокрема, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» не було надано відомостей щодо числових значень з яких складається розмір страхової суми, оскільки відповідно до вимог МК України та ЗУ «Про страхування» страховий поліс є належним та достатнім страховим документом, що підтверджує укладення договору страхування та вартість страхування.

Разом з цим, посилання митного органу на те, що в інвойсі на поставку не зазначено яка саме із вартостей "standart price" чи "full pallet" застосована декларантом, а в прайсі та комерційній пропозиції не розшифровано, яка ціна є "price standart", а яка "price full pallet" та за якої умов вони використовуються, не є правовими підставами для коригування митної вартості задекларованих товарів.

Щодо зауважень митного органу до документів, що підтверджують витрати на транспортування, то колегія суддів зазначає, що позивачем під час митного оформлення, разом з поданими деклараціями було надано: міжнародну автомобільну накладну; договір про перевезення і здійснення транспортно-експедиційних послуг; рахунки, заявки на перевезення, довідку про транспортні послуги. В зазначених документах містяться всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості, в яких відповідачем не виявлено жодних розбіжностей.

Крім того, колегія суддів також враховує, що до рішення про коригування митної вартості №UA125000/2019/000291/2 від 03.04.2019 у порядку, передбаченому п.8 ст. 55 МК України, представником декларанта було надано до митного органу додаткові документи, що підтверджують заявлені ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» витрати на транспортування товару, а саме: платіжне доручення № 514402 від 02.05.2019 та акт виконаних робіт по договору перевезення від 05.04.2019 № 188/7009.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність розбіжностей у документах, поданих позивачем до митного оформлення, як це стверджує відповідач. При цьому, колегією суддів також не встановлено, що відповідні документи були подані до митного органу не у повному обсязі.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи відповідача про документальне непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митних декларацій МД від 04.02.2019 № UA 125220/2019/701301; МД від 13.11.2018 № UA100120/2018/397546; МД від 07.03.2019 № UA 209200/2019/4863; МД від 19.11.2018 № UA 209200/2018/17710 є протиправним.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не наведено достатніх правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень, що у свою чергу свідчить про його протиправність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень у межах спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року на залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович