Справа № 640/13225/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Київ № 640/13225/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправною та скасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі-позивач/ ГУ ПФУ у Київській обл.) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладання штрафу від 16 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №56496438 у розмірі 10200 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останнім виконано рішення суду, здійснено перерахунок пенсії в межах повноважень управління відповідно до чинного законодавства та рішення суду.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду надані завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявні клопотання сторін, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.В. від 31.05.2018 відкрито виконавче провадження №56496438 з примусового виконання виконавчого листа №359/8676/17, виданого 19.04.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області, щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", постанови Кабінету Міністрів України №947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268", згідно довідки Головного управління МВС України в Київській області №П-173 від 08 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 січня 2016 року, з урахуванням нарахованих та фактично виплачених сум за період з 01 січня 2016 року.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. від 16.04.2020 ВП №56496438 накладено штрафе на Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області за повторне невиконання рішення без поважних причин.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частин першої та другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

З матеріалів справи вбачається, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 13 червня 2018 року повідомило відповідача, що рішення боржником повно фактично виконано. В зв`язку з цим 26 червня 2018 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Втім, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2018 року по справі №359/6167/18 скасовано постанову державного виконавця від 26 червня 2018 року.

04 лютого 2020 року державним виконавцем було направлено боржнику вимогу про негайне виконання вимог виконавчого документа.

У відповідь Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 26 лютого 2020 року №1000-0802-7/11392 повідомило виконавця, що рішення повно фактично виконано.

Однак виконавцем згідно доданих до листа документів встановлено, що рішення боржником не виконано, оскільки з січня 2016 року по вересень 2017 року сума пенсії, яка підлягала виплаті становить 3692,27 грн., з жовтня 2017 року по грудень 2017 року - 3789,44 грн., при цьому згідно вимог виконавчого документа, боржника зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки Головного управління МВС України в Київській області №П-173 від 08 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року, згідно якої розмір грошового забезпечення становить 6659,50 грн., що не відповідає перерахунку, наданому боржником.

Так, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 березня 2020 року за невиконання рішення без поважних причин накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця, позивач оскаржив постанову в судовому порядку.

Судом встановлено, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020 у справі №640/7424/20 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовлено.

Згідно вказаного рішення, судом встановлено, надаючи інформацію у відповідь на вимогу державного виконавця від 04 лютого 2020 року у ВП №56496438/6 щодо стану виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/8676/17, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вказувало, що зазначене рішення останнім виконано. Втім, виконавцем згідно доданих до листа документів встановлено, що рішення боржником не виконано, оскільки з січня 2016 року по вересень 2017 року сума пенсії, яка підлягала виплаті становить 3692,27 грн., з жовтня 2017 року по грудень 2017 року - 3789,44 грн., при цьому згідно вимог виконавчого документа, боржника зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки Головного управління МВС України в Київській області №П-173 від 08 червня 2017 року про розмір грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року, згідно якої розмір грошового забезпечення становить 6659,50 грн., що не відповідає перерахунку, наданому боржником. В зв`язку з чим і було застосовано оскаржуваною постановою штрафну санкцію.

При цьому, у згаданому листі Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26 лютого 2020 року №1000-0802-7/11392 відсутнє будь-яке посилання на наявність поважних причин, що унеможливлюють повне фактичне виконання рішення суду, і що мало б бути враховано державним виконавцем. Більше того, як вже зауважено вище, позивач вказував на фактичне виконання ним рішення суду, що однак не відповідало дійсності.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №640/7424/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, - повернуто особі, яка її подала.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях по справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" та "Україна-Тюмень" проти України", засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Отже, викладені у наведених постановах адміністративних судів висновки в обов`язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

Натомість, станом на прийняття спірної в даній справі постанови від 16.04.2020 ВП№56496438 про повторне накладання штрафу, жодного повідомлення про належне виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/8676/17, або про поважність причин такого невиконання, окрім листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26 лютого 2020 року №1000-0802-7/11392, який досліджувався у справі №640/7424/20, матеріали виконавчого провадження не містять.

Безпідставними є посилання позивача на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої конкретним судовим рішенням пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

За таких обставин, відповідачем було правомірно винесено постанову від 16.04.2020 ВП №56496438 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а відтак - суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян