Справа № 362/2757/20
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/2757/20
Провадження 2-а/362/100/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2020 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в м. Василькові адміністративну справу ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області капрала поліції Іваніцького Дмитра Олеговича, Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області капрала поліції Іваніцького Дмитра Олеговича та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України при винесенні постанови серії ЕАМ № 2522728 від 12.05.2020 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 12 травня 2020 року відносно нього проживаючого в АДРЕСА_1 , поліцейським Капралом Поліції, Іваніцьким Д.О. УПП бат. 2 рота батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області, була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАМ № 2522728, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн., відповідно до якої, він 12 травня 2020 року о 16 годині 01 хвилині керуючи тз на 28 км а/д М05 Київ - Одеса в населеному пункті Глеваха позначеному дор. знаком 5.45 рухався зі швидкістю 94 кмч/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 44 км/год., швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС0000517, чим порушив п 12.4. ПДР. Порушення швид. режиму в населених пунктах дозвол. швид. небільше 50 км/год)». Позивач з зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав.

12 травня 2020 року о 16 годині 01 хвилина, він керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по трасі Т 1023 з м. Василькова і виїздом на М05 у напрямку - Київ, через 200 метрів від естакади був зупинений під час руху працівниками поліції. Тому інформація, щодо напряму руху з обставин (Водій керуючи тз на 28 км а/д М05Київ - Одеса в населеному пункті Глеваха позначеному дор. знаком 5.45) не є достовірною. Доказом цього може бути відеозапис працівників поліції, з приладу Трукам ТС0000517, інформація про який вказана в обставинах правопорушення на якому зафіксовано його автомобіль, який рухається попереду естакади і траса позаду естакади М05 повертає праворуч, тоді якщо б він рухався в іншому напрямку, тобто Київ - Одеса, повертала б ліворуч.

Також згідно з правилами дорожнього руху для знаку 5.45 «Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги». До позову прикладаєтьсявідеозапис слідування на дорожній ділянці з початку м.Васильків, знак 5.63.1 рухаючись по шляху Т1023 у м. Київ до міста виїзду на М05 і до місця, де зафіксований його автомобіль з д/н НОМЕР_2 приладом Трукам ТС0000517, знак 5.45. не встановлений. Тому, він користуючись Пунктом ПДР 12.6 «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю: пункт (г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначенадорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільнійдорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год". Міг рухатись зі швидкістю 94 км/год в момент фіксації. А тому правопорушення швидкості режиму в населених пунктах порушити не міг.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.54).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив задовольнити (а.с.82).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, надіслав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити через його безпідставність (а.с.63-76).

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП капралом поліції Іваніцького Д.О. серії ЕАМ № 2522728 від 12.05.2020 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.5).

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивачем заперечується факт вчинення ним порушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений день та час, однак останній зазначає, що порушення Правил дорожнього руху України він не допускав.

Відповідно до постанови серії ЕАМ № 2522728 від 12.05.2020 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадянабо 50 штрафних балів.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 та фото, на яких чітко видно автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» д/н НОМЕР_1 », а також вказано швидкість його руху дату та час руху.

Лазерний вимірювач швидкості руху транспортного засобу TruCam LTI 20/20, за експертними висновками, строк дії яких не закінчився станом на день вчинення проступку, та сертифікатами затвердження типу засобів вимірювальної техніки, копії яких надано відповідачем, відповідає вимогам нормативних документів систем технічного захисту інформації, забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність реєстрації даних. Крім того, лазерний вимірювач швидкості руху транспортного засобу TruCam LTI 20/20 пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки за № 22-01/16432, чинного до 30.09.2020 року.

Твердження позивача, про те, що ділянка автодороги, де він порушив ПДР, знаходиться за межами населеного пункту, а дорожній знак 5.45 невстановлений, чи встановлений з порушенням правил дорожнього руху, не доведено належними доказами. Дорожні знаки не можуть бути встановлені з порушенням правил дорожнього руху, оскільки ПДР не визначає умови і норми їх встановлення. Позивачем фактично оспорюється законність розташування дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ, проте, в межах даного позову суд не уповноважений вирішувати даний спір. Водій, навіть у разі не згоди з місцем розташування дорожнього знаку не звільняється від обов`язку дотримання його вимог.

Беручи до уваги всі докази в сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач порушив Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що вказує на законність постанови у справі про адміністративне правопорушення та є підставою для відмови у задоволені позову.

Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, щодо підтвердження неправомірних дій поліцейським щодо складання відносно нього постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки розглядаючи справу, капрал діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, статтями 7, 9, 122, 245-247, 251, 280, 287, 289 КУпАП, статтями 2, 6, 19, 77, 78, 99, 159, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області капрала поліції Іваніцького Дмитра Олеговича, Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст постанови виготовлений 31.08.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко