Справа № 520/8155/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 р. Справа № 520/8155/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно - господарських санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ,) на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к. 16, , одержувач: Казначейство України Р./рахунок: UА0020003, МФО:899998, УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, та пені в сумі 25 405,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Згідно з ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається зі звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (форма № 10-ПІ, затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 № 42), датою його надходження до відділення є 10.04.2020 (№ 8290). Згідно зі звітом відповідача за 2019 рік середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році становила 8 осіб, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю - 0 осіб. При цьому, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році для відповідача становив 1 особа. Згідно з розрахунком станом на 15.04.2020 року сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не сплачена та складає 25037,49 грн. Пеня за несвоєчасну сплату адміністративно - господарських санкцій 367,99 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито спрощене провадження по справі відповідно до статті 262 КАС України без виклику сторін у судове засідання. Запропоновано відповідачу у встановлений строк надати до суду відзив на позов.

21.07.2020 року відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що 04.01.2019 року ФОП ОСОБА_1 прийнято наказ № 01 "Про виділення та створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю", згідно якого вирішено виділити та створити робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю. Відповідач протягом січня-грудня 2019 році подавав до Лозівського міськрайонного центру зайнятості звіти за формою 3-ПН (Інформація про попит на робочу силу (вакансії)), які містили інформацію про вільне робоче місце для інвалідів за професією «тракторист», а також до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік (форма № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично за рік становить 8 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до вимог чинного законодавства встановлена інвалідність - 0; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1.

Відповідач зауважив, що Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" покладено обов`язок на Державну службу зайнятості здійснювати пошук підходящої роботи для інвалідів. В свою чергу, підприємства мають виконувати норматив робочих для інвалідів та подавати до центру зайнятості відповідну статистичну інформацію про їх наявність. Виконання нормативу робочих місць для інвалідів роботодавцями в розумінні Закону буде вважатися виконанням вимог щодо можливості працевлаштування інвалідів. А інваліди з метою реалізації свого права на працевлаштування та оплачувану роботу мають самостійно звертатися до підприємств, установ, організацій чи до Державної служби зайнятості.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 21 серпня 2018 року по справі №817/650/17 відповідач зазначив, що до обов`язків органів Державної служби зайнятості законодавцем віднесена організація працевлаштування інвалідів, бо саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати Державній службі зайнятості відповідну інформацію.

Листом Лозівського міськрайонного центру зайнятості Харківського обласного центру зайнятості від 16.07.2020р. за № 1260/6 підтверджено, що ОСОБА_1 у 2019 році надавалася інформація про попит на робочу силу (вакансії) для осіб з інвалідністю на вакансію «тракторист». Протягом 2019 року Лозівським міськрайонним центром зайнятості видано одне направлення особі з інвалідністю за спеціальністю «тракторист», проте не до ФОП ОСОБА_1 . Отже, відповідачем як роботодавцем було вжито всіх необхідних заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, що свідчить про безпідставність застосування до нього адміністративно - господарських санкцій та нарахування пені.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Харківському обласному відділенні фонду соціального захисту інвалідів, як фізична особа, яка в своїй діяльності використовує найману працю.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі по тексту - Закон №875-XII) встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Закону №875-XII? для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Так, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на фізичну особу обов`язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для фізичних осіб жодних обмежень щодо обов`язку працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-XII, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендації МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Наведене свідчить про те, що обов`язок фізичної особи щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на державну службу зайнятості.

Разом з тим, на фізичну особу хоч і не покладається обов`язок працевлаштовувати інвалідів, але покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство/фізична особа, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно форми 10-ПІ "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2019 рік, що надавався відповідачем до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) ФО-П ОСОБА_1 у 2019 році становила 8 осіб, з них середньооблікова кількість інвалідів - штатних працівників у відповідача становить 0 осіб. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 1 особа.

Наказом Державного комітету статистики №316 від 31.05.2013 року затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Згідно пунктів 3 та 5 вказаного вище Порядку (в редакції, яка діяла на момент подання відповідачем звітів форми № 3-ПН), Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Як свідчать матеріали справи, наказом №01 від 04.01.2019 року ФО-П ОСОБА_1 виділено та створено одне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю, у тому числі спеціальне робоче місце з урахуванням індивідуальної програми реабілітації із забезпеченням інших соціально - економічних гарантій, передбачених чинним законодавством, за професією "тракторист", розряду 1.

Відповідачем проінформовано про кількість створених робочих місць органи працевлаштування звітом за формою №3-ПН від 09.01.2019 (отримано центром зайнятості 09.01.2019) та додатково підтверджено цю вакансію за професією "тракторист" такими звітами від 09.02.2019 (отримано центром зайнятості 09.02.2019), від 18.03.2019 (отримано центром зайнятості 18.03.2019), від 15.04.2019 (отримано центром зайнятості 15.04.2019), від 13.05.2019 (отримано центром зайнятості 13.05.2019), від 14.06.2019 (отримано центром зайнятості 14.06.2019), від 17.07.2019 отримано центром зайнятості 17.07.2019), від 13.08.2019 отримано центром зайнятості 13.08.2019), від 09.09.2019 отримано центром зайнятості 09.09.2019), від 16.10.2019 отримано центром зайнятості 16.10.2019), від 11.11.2019 отримано центром зайнятості 11.11.2019), від 19.12.2019 отримано центром зайнятості 19.12.2019). Копії вказаних звітів містяться в матеріалах справи.

Оскільки 04.01.2019 року (п`ятниця) відповідач створив одне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю за професією "тракторист", звіт форми № 3-ПН подав до центру зайнятості 09.01.2019 (середа), тобто в межах трьох робочих днів з дати відкриття ним вакансії.

В той час, листами Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 06.07.2020 та від 16.07.2020 підтверджується, що на обліку у центрі зайнятості перебувало 28 осіб з інвалідністю. Протягом 2019 року ФО-П ОСОБА_1 інформація про попит на робочу силу (вакансії) для осіб з інвалідністю за посадою "тракторист" надавалась, працевлаштування осіб з інвалідністю за сприянням центру зайнятості до цього підприємця відсутнє, відмови з боку підприємця у працевлаштуванні осіб з інвалідністю також відсутні.

Викладене свідчить про виконання відповідачем вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" та належне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Згідно ч. 1 ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для пропущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Суд зазначає, що з урахуванням вищевикладеного адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані за порушення правил, встановлених законодавчими актами.

Таким чином, відповідачем були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII від 21.03.1991 року щодо створення робочих місць для інвалідів та прийняття заходів для їх працевлаштування. Доказів, які б свідчили про те, що ФО-П ОСОБА_1 відмовляв у прийнятті на роботу інвалідам, які безпосередньо зверталися до нього, або які були направлені до відповідача для працевлаштування, позивачем не надавалися та в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з ФО-П ОСОБА_1 адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Представником відповідача заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, відповідно до розрахунку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зазначає, що положеннями ст.139 КАС України, яка регулює розподіл судових витрат, не передбачено стягнення судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, з позивача по справі - суб`єкта владних повноважень не звільненого від сплати судового збору у випадку відмови у задоволенні його позовних вимог, отже в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.3 Прикінцевих положень, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під`їзд, к. 16,м. Харків,61022) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення адміністративно - господарських санкцій - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Обчислення строків оскарження рішення суду здійснюється з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Суддя Шевченко О.В.