Справа № 200/439/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року справа №200/439/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Сенникова А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі № 200/439/20-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В., складене в повному обсязі 17 червня 2020 року в м. Слов`янську Донецької області) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2019 грн. в частині нарахування 33800 грн. (а.с. 126).

В обґрунтування позову зазначив, що нарахування штрафних санкцій за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, у сумі 10000 грн.; зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що передбачене абзацом 19 частиною 2 статті 17 Закону України №481/95- у сумі 17 000 грн. та за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування у сумі 6 800 грн. є незаконним та безпідставним, оскільки він не здійснював продаж тютюну та не зберігав алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка. Він не є виробником алкогольних напоїв, а придбав їх у ПМП «Лоцмен», а виробником є ПАТ «Люботинський завод «Продтовари», при цьому обов`язку маркування товару він не має, в свою чергу, маркування здійснюється саме виробниками такої продукції. Крім того, він має ліцензію на роздрібний продаж алкогольних напоїв реєстраційний номер 0531/03/08/2019/00407, дата реєстрації 19 лютого 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , у нього відкритий код КВЕД 56.30 обслуговування напоями, що включає: приготування і обслуговування напоями для негайного споживання на місці. Цей клас включає діяльність: барів, таверн, закусочних, дискотек (з перевагою споживання напоїв), пивних, кафе, ларьків із продажу фруктових соків, пересувних кіосків із продажу напоїв.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 18 листопада 2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 6800 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Донецькій області суму судового збору в розмірі 256 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що наявність ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місці торгівлі та наявність виду економічної діяльності код КВЕД 56.30 не позбавляє позивача від обов`язку отримання узгоджень відповідних органів та не надає магазину статусу закладу ресторанного господарства. Звертає увагу суду, що під час розгляду справи позивач 13.05.2020 отримав відповідний документ, який надає право здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продаж.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, позивач до суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

ОСОБА_1 , 04 листопада 2015 року зареєстрований як фізична особа - підприємець. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), а також неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (46.39), вантажний автомобільний транспорт (49.41), обслуговування напоями (код 56.30).(а.с. 23-24).

28.10.2019 року посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області відповідно до наказу від 21 жовтня 2019 року № 393 та направлень на перевірку від 22 жовтня 2019 року № 384, 385, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, згідно зі статтею 16 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (а.с. 25, 68-69).

За результатами проведеної фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарюванню вимог встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пальним складено акт №0050/05/99/31/32/ НОМЕР_1 від 28 жовтня 2019 року, яким встановлено порушення позивачем: абзацу 3 частини 4 статті 11, статті 111, частини 6 статті 15-3, частини 12 статті 18 Закону України №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»; підпункту 14.1.106 статті 14, пункту 85.2. статті 85, пункту 226.10 та пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України, що виразилось у:

- здійсненні позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої;

- здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів;

- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

- здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта ресторанного господарства (а.с. 58-64).

На підставі акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2019 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у загальній сумі 43800 грн.

Згідно розрахунку штрафної (фінансової) санкції до податкового повідомлення-рішення № сума штрафу у розмірі 43800 грн. складається з наступного:

- 10000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (абзаці 17 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР);

- 10000 грн. за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів (абзац 18 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95ВР);

- 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (абзац 19 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР);

- 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (ресторанного господарства) (абзац 13 частини 2 статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР).(а.с. 30-31).

Позивачем до судового розгляду справи, самостійно була сплачена сума штрафу у розмірі 10000 грн. за порушення абзацу 17 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої) та в цій частині податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржується. Не оскаржується рішення і в частині суми штрафу за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Що стосується порушення в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку визначеному законодавством.

За визначеннями пп. 14.1.107, 14.1.109 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Пунктом 226.1 та 226.2 ст.226 Податкового кодексу України, передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

З аналізу наведених положень можна зробити висновок, що марка акцизного податку є обов`язковим спеціальним знаком, що підтверджує легальність реалізації товару на території України, відсутність якої на алкогольних чи тютюнових виробах є підставою для притягнення до відповідальності у випадку виробництва, зберігання, транспортування та реалізації таких товарів.

Згідно з вимогами абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 2015 р. №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів регулюється Податковим кодексом України, Законом України № 481 та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Положення №1251).

Згідно з пунктом 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Згідно з вимогами пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: - алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; - алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; - алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Пунктом 226.5-226.7 ст. 226 ПК України встановлено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв

Згідно положень абз. 19 ч. 2 статті 17 Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень за виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

З акту перевірки вбачається, що під час перевірки встановлено факт зберігання в магазині алкогольних напоїв, на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари (додаток 1 до Акту перевірки).

З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку, що матеріалами справи підтверджується факт зберігання позивачем алкогольного напою з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, що є податковим правопорушенням в розумінні Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 №1251.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що наведеними нормами Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ступінь вини особи, яка зберігала алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка, не звільняє таку особу від відповідальності, отже відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію у сумі 17000 грн. у відповідності до абзацу 19 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР.

Щодо продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта ресторанного господарства.

В акті перевірки зафіксовано, що в магазині, де здійснює підприємницьку діяльність позивач здійснено продаж одного пластикового бокалу пива «Рогань традиційне світле» 0,5 л., 4,8 % вміст спирту, за ціною 14,50 грн. Продаж здійснила продавець магазину ОСОБА_2 на розлив у пластиковий стакан. Документи, що підтверджують наявність статусу підприємства ресторанного господарства під час перевірки не надано.

Відповідно абзацу 11 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України передбачено, що до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

За змістом частини 20 статті 15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 28 статті 15 Закону №481/95-ВР унормовано, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Сторонами не заперечується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) на підставі відповідної ліцензії від 19.02.2019 на об`єкт торгівлі - магазин та наявність виду економічної діяльності код КВЕД 56.30.

Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Зазначеною нормою заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно частини 6 статті 15-3 Закону №481/95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно пункту 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854) роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

За приписами пункту 22 Правил №854, роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Отже, у разі відсутності у відповідного магазину статусу спеціалізованого підприємства у розумінні статті 15-3 Закону №481/95-ВР та пунктів 2, 22 Правил №584, суб`єкт господарювання не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

У разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 6800 гривень (Частина 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 було встановлено відсутність доказів погодження продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці продажу з органам місцевого самоврядування та установами державної санітарно-епідеміологічної служби та доказів, що магазин має статус підприємства ресторанного закладу, на що суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, не спростовано під час апеляційного розгляду та підтверджується матеріалами справи, що в акті фактичної перевірки зафіксовано лише факт продажу бокалу пива «Рогань традіційне світле» 0,5 л за ціною 14,50 грн. на розлив, про те, як саме було встановлено факт продажу пива на розлив для споживання на місці, не зазначено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що в акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Окрім того, сторонами не оспорюється право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, до яких віднесено і пиво, позивач має відповідну ліцензію, тому підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. - не було.

Доводи відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2019 року у справі №818/3895/15 (№К/9901/27688/18).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі № 200/439/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв