Справа № 120/3943/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

09 вересня 2020 р. Справа № 120/3943/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області. У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 198294 від 20.07.2020 про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Розрахунок № 024177 від 21.05.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 21.05.2020 № 378695.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 21.05.2020 в пункті габаритно - вагового контролю працівниками Управління Укртрансбезпеки у Київській області було проведено габаритно - ваговий контроль автомобіля марки MAN, за результатами якого складено акт № 024177 від 21.05.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 21.05.2020; розрахунок № 024177 від 21.05.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 21.05.2020 № 378695.

На підставі вказаних документів 20.07.2020 відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 198294 в сумі 17000,00 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки на його переконання, ним не було допущено жодних порушень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Тому з метою захисту своїх прав звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 10.08.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.09.2020 на адресу суду від представника позивача адвоката Богословського С.В. надійшла заява про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача зазначає, що постанова від 20.07.2020 № 198294 про застосування адміністративно - господарського штрафу може бути пред`явлена до виконання у строк до 20.10.2020. Оскільки, розгляд справи в суді до 20.10.2020 може бути не завершено, існує велика вірогідність пред`явлення до виконання постанови від 20.07.2020 № 198294 до моменту прийняття рішення у справі. Крім цього зазначив, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та рахунки, може призвести до блокування господарської та підприємницької діяльності позивача.

Також вказав, що відповідно до п. 33 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті.

З огляду на викладене, представник позивача просить зупинити дію постанови начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського О.Д. від 20.07.2020 № 198294 про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. до прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що постановою Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 20.07.2020 № 198294 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн., позивача притягнуто до відповідальності на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача зазначає, що постанова від 20.07.2020 № 198294 про застосування адміністративно - господарського штрафу може бути пред`явлена до виконання у строк до 20.10.2020. Оскільки, розгляд справи в суді до 20.10.2020 може бути не завершено, існує велика вірогідність пред`явлення до виконання постанови від 20.07.2020 № 198294 до моменту прийняття рішення у справі. Крім цього зазначив, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та рахунки, може призвести до блокування господарської та підприємницької діяльності.

Однак суд зазначає, що безумовно, рішення суб`єктів владних повноважень справляють певний несприятливий вплив на учасників правовідносин у яких такі рішення прийняті. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не у кожному випадку є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі (такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18). В іншому разі, застосування заходів забезпечення адміністративного позову стане можливим у кожному спорі, де предметом оскарження є акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а зупинення таких рішення матиме правові наслідки близькі за своїм змістом до тих, які настають у випадку задоволення позовних вимог, скасування оскаржуваного рішення та набрання позитивним для позивача судовим рішенням законної сили.

Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків рішення суб`єкта владних повноважень про зупинення дії якого просить позивач і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вказаний стандарт доказування застосовується в тому числі при розгляді заяв про забезпечення позову із тою особливістю, що обґрунтування необхідності застосування заходу повинно бути повно викладено у заяві, до якої ініціатором її розгляду повинні бути долучені належні, допустимі, достовірні та достатні докази для застосування заходів забезпечення позову, адже процесуальний закон встановив стислі строки розгляду такої категорії процесуальних питань.

Суд бере до уваги, що обґрунтування заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях позивача щодо можливого її пред`явлення до виконання та подальших негативних для нього наслідків. Доказів того, що розпочато вчинення будь-яких дій щодо початку примусового виконання оскаржуваної постанови, матеріали позову та заяви не містять.

Щодо посилання представника позивача на п. 33 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 32 - 33 Порядку № 1567 скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю.

Скарга на постанову подається протягом 10 днів після її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин за заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, щодо якого винесена постанова, строк може бути поновлений керівником органу державного контролю за умови надання заявником документів, що підтверджують наявність поважних причин несвоєчасного подання скарги в установлений строк (тимчасова непрацездатність, засвідчена в установленому порядку, або перебування у відрядженні).

Відповідно до п. 33 Порядку № 1567 подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті.

Аналізуючи зміст наведених норм, суд дійшов висновку, що наслідки у вигляді зупинення виконання постанови настають при її оскарженні в адміністративному порядку до вищого за підпорядкуванням органу. Існування такої норми жодним чином не впливає на оцінку підстав для забезпечення позову. Більше того, підставою для зупинення виконання постанови при її адміністративному оскаржені є сам факт оскарження такої постанови, а не постановлення судом ухвали про забезпечення позову. Однак, позивач будучи обізнаним із можливістю досудового оскарження постанови, що мало б наслідком зупинення її виконання таких заходів не вживав.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що подана представником позивача заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

Керуючись ст. 150-154, 156, 241, 242, 248, 256 КАС України

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви адвоката Богословського Сергія Вікторовича про забезпечення позову у справі № 120/3943/20-а відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання (ст. 256 КАС України).

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович