Справа № 520/7652/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 вересня 2020 р. № 520/7652/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" (, 61082, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, 144, к. 206-1) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (, 69107, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, б. 166) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо призначення та проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" за адресою: Запорізька обл., Василівський район, м. Василівка, с. Кам`янське, вул. Центральна, 35А, за результатами якої Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 р. № та податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 р. №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 р. № та податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 р. № Головного управління ДПС у Запорізькій області.

В обґрунтування позову зазначив, що правових підстав для проведення фактичної перевірки у контролюючого органу не було. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 18.06.2020 р. була надіслана позивачу та отримана ним 25.06.2020 р.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 18.06.2020 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 24.06.2020 р.

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи №520/7652/2020, підтверджено, що в період з 17.08.2020 р. по 04.09.2020 р. суддя Полях Н.А. перебувала у щорічній основній відпустці.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що контролюючий орган, дотримуючись приписів чинного податкового законодавства і здійснив перевірку позивача. Відповідно до даних фіскальних чеків проведених через реєстратор розрахункових операцій моделі АЗС Т&Т POS.10, заводський номер № НОМЕР_1 ,фіскальний номер №, зареєстрований на АЗС за адресою 71612, Запорізька обл., Васильківський район/ м. Василівка, с. Кам`янське, вул. Центральна, 35 А, позивач в період з 01.07.2019 р. до 27.08.2019 р. (включно) здійснював реалізацію пального (бензин, диз. паливо) кінцевим споживачам (роздрібна торгівля) без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Опис реалізованого пального із зазначенням даних всіх фіскальних чеків міститься в п. 2.3 акту фактичної перевірки. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" (далі за текстом ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1") зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.03.2015 року (номер запису 1 065694). Основний вид економічної діяльності ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" - роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30) (а.с. 5).

На підстав пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 27.01.2020 року № 238 і направлень № 125 та № 126 28.01.2020 р. було проведено фактичну перевірку ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1". Перевірку здійснено в присутності представника суб`єкта господарювання ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт №0050/08/01/32/39717700 від 07.02.2020 р. "Про результати фактичної перевірки з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні".

Перевіркою АЗС встановлено, що станом на 28.01.2020 р. на території АЗС оператором ОСОБА_1 в присутності перевіряючих було зафіксовано залишки пального 4972 л. Також встановлено, що ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" порушено вимоги ч. 16 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме зберігання пального в період з 02.07.2019 р. по 27.08.2019 р. (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або в місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", до суб`єктів господарювання не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена ст. 17 цього Закону, у разі зберіганні пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії; ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: реалізація пального в період з 01.07.2019 р. до 27.08.2019 р. (включно) без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №0050/08/01/32/39717700 від 07.02.2020 р., контролюючим органом складено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 р., яким позивачу нарахована сума штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 250 000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 р., яким позивачу нарахована сума штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 510,00 грн.

Позивач скористувався правом досудового оскарження та направив на адресу Державної податкової служби скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 р. та на податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2020 р.

Рішенням про результати розгляду скарги посадові особи контролюючого органу зазначили, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 05.03.2020р. та № від 05.03.2020 р. не підлягають адміністративному оскарженню.

Не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 20.1.4 п.20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 п.62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Згідно з п. п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно статті 81 ПК України, в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Суд вважає за необхідним наголосити на тому що до проведення перевірки, наказ, направлення та службові посвідчення, пред`явлені особі, яка проводила розрахункові операції, що підтверджено особистими підписами в розписках до направлень.

Таким чином, посадовими особами контролюючого органу були дотримані приписи чинного законодавства.

Судом встановлено, що представники позивача відмовилися підписувати акт фактичної перевірки та отримувати другий примірник акту перевірки, про що складено акт про відмову. Другий примірник акту фактичної перевірки з додатками направлено на адресу позивача поштою та вручено, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, посадові особи діяли в межах своїх повноважень із дотриманням приписів чинного податкового законодавства.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Аналізуючи наведені норми права суд приходить до висновку, що при виконанні функцій, визначених законом, контролюючі органи наділені правом проведення перевірки за умови вручення платнику податків копії наказу та пред`явлення йому направлення на перевірку та службового посвідчення.

Отже зазначені приписи чинного законодавства були виконані контролюючим органом в повному обсязі.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі Закону 481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій; на роздрібну торгівлю. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Відповідно до ст.17 Закону №481/95 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії 250 000,00 гривень.

Таким чином, приписи чинного законодавства вимагають звернення суб`єкта господарювання із заявою для отримання відповідної ліцензії. Однак, судом встановлено, що позивач в 2019 році вперше звернувся до ГУ ДФС у Запоріжській області 23.08.2019 р. із заявою на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_1 , АЗС.

Контролюючим органом було видано позивачу ліцензію від 28.08.2019 р., реєстраційний номер 1900318 терміном дії з 28.08.2019 р. до 28.08.2024 р.

Суд наголошує, що позивач був обізнаний про відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на АЗС, за отриманням якої звернувся із заявою до контролюючого органу 23.08.2019 р.

Однак, як вбачається з фіскальних чеків проведених через реєстратор розрахункових операцій моделі АЗС Т&Т POS.10, заводський номер № НОМЕР_1 ,фіскальний номер №, зареєстрований на АЗС за адресою 71612, Запорізька обл., Васильківський район/ м. Василівка, с. Кам`янське, вул. Центральна, 35 А, позивач в період з 01.07.2019 р. до 27.08.2019 р. (включно) здійснював реалізацію пального (бензин, диз. паливо) кінцевим споживачам (роздрібна торгівля) без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Опис реалізованого пального із зазначенням даних всіх фіскальних чеків міститься в п. 2.3 акту фактичної перевірки.

Таким чином, позивачем були порушені приписи чинного законодавства, які регулюють державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" (, 61082, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, 144, к. 206-1) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (, 69107, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, б. 166) про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя Н.А. Полях