Справа № 560/2391/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2391/20
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дунаєвецької селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у неприйнятті рішення стосовно розгляду її заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Позивач також просить зобов`язати Дунаєвецьку селищну раду повторно розглянути її заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства із земель, що розташовані на території Дунаєвецької селищної об`єднаної територіальної громади із сформованої земельної ділянки (кадастровий номер :02:005:2001) відповідно до вимог ст. 118 ЗК України та ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.10.2019 вона звернулась до відповідача із заявою про надання зазначеного дозволу, додавши усі необхідні документи, передбачені вимогами ст.118 Земельного кодексу України ( далі також ЗК України)

Натомість, відповідач не прийняв будь-яке рішення за результатом розгляду вказаної заяви, обмежившись листом №2192 від 28.11.2019, у якому повідомлялось про те, що виділення земельної ділянки можливе після поділу земельної ділянки (кадастровий номер :02:005:2001) та державної реєстрації права комунальної власності на новосформовані ділянки.

Позивач з цим не погоджується, вважаючи, що надана відповідь не є вирішенням питання, не відповідає статті 118 Земельного кодексу України, вчинена не у формі розпорядчого акту (рішення), а листом довільного змісту, який не містить конкретну підставу відмови, що передбачена законом.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому суду відзиві Дунаєвецька селищна рада позов не визнає, зазначаючи, що відповідь на заяву позивача надана у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Вказує на те, що позивач звернулась з заявою про виділення земельної ділянки у власність, а не про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Покликається на те, що виділення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства із сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:2001 можливе лише після поділу цієї ділянки та державної реєстрації права комунальної власності на знов сформовані земельні ділянки. Враховуючи це, просить у позові відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з аргументами відповідача, звертаючи увагу на невідповідність наданої відповідачем відповіді вимогам закону.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з заявою ( дата підпису 21.10.2019) про виділення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га. для ведення особистого селянського господарства із сформованої земельної ділянки кадастровий номер :02:005:2001 площею 10,0623 га., яка знаходиться в комунальній власності Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Заява отримана Дунаєвецькою селищною радою 28 жовтня 2019 року, вхідний № 1272 від 28.10.2019, копія заяви міститься у матеріалах справи.

До заяви позивачем були додані копія паспорта, ідентифікаційного номера та ситуаційний план з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 надана відповідь (лист №2192 від 28.11.2019 року) за підписом Дунаєвецького селищного голови, де зазначено, що заяву розглянуто, виділення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із сформованої земельної ділянки (кадастровий номер :02:005:2001) можливе після поділу вказаної ділянки та державної реєстрації права комунальної власності на знов сформовані земельні ділянки.

Рішення селищною радою не приймалось.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри та додаються графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Перелік підстав для відмови у наданні особі дозволу на розробку проекту землеустрою визначений ч.7 ст.118 ЗК України, тому відмова у наданні дозволу на будь-яких інших підставах, які не передбачені даною нормою, суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що рішення селищної ради за результатами розгляду заяв, поданих в порядку ст. 118 ЗК України, як про їх задоволення, так і про відмову у їх задоволенні, повинні викладатись розпорядчими актами індивідуального характеру, а не листами.

Судом встановлено, що відповідь на заяву позивачки була надана не в порядку ст. 118 ЗК України, а відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян", хоча заява була зареєстрована у Дунаєвецькій селищній раді, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Як вбачається зі змісту відповіді, вона надана заявниці саме від імені селищної ради, оскільки селищний голова не володіє повноваженням самостійно вирішувати питання виділення земельних ділянок комунальної власності. З огляду на це, незрозумілим є те, у який спосіб відповідач, тобто колегіальний орган, прийшов до висновків, про які зазначає у відповіді.

Статтею 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" селищному голові надані повноваження, які він вчиняє з метою організації в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету. Так, відповідно до п. п. 8 та 9 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" селищний голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради, забезпечує підготовку на розгляд ради проектів рішень ради з інших питань, що належать до її відання тощо.

Відповідач у відзиві покликається на те, що оскільки заява позивачки щодо виділення земельної ділянки "не була чітко сформована, тобто не було вказано ділянки, яку саме хоче отримати позивач, то таке звернення не може виноситись на розгляд сесії ради".

До вказаного доводу суд ставиться критично, оскільки у наданій заявниці відповіді про це взагалі не зазначалось, отже ця обставина не була покладена в основу спірних висновків відповідача.

У той же час, суд вважає, що повідомлені позивачці обставини, які стосуються порядку виділення земельної ділянки (після поділу іншої ділянки та державної реєстрації права комунальної власності на знов сформовані земельні ділянки), самі по собі також не могли бути покладені в основу рішення місцевої ради, якби таке було прийняте.

Суд виходить з того, що вказані обставини не є тотожними визначеним законом підставам для відмови, про які суд згадував вище, тобто вони не призводять до висновку про те, що місце розташування земельної ділянки у цьому конкретному випадку не відповідає вимогам законів, прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, заява позивачки, з якою вона звернулась до місцевої ради, фактично вирішена не була, оскільки надання інформації листом від 28.11.2019 року не може вважатись прийняттям акту розпорядчого характеру.

Відтак, суд вважає, що спосіб вирішення звернення ОСОБА_1 не може вважатись належним та обґрунтованим, оскільки мала місце необґрунтована бездіяльність, що полягала у невирішенні заяви позивача колегіальним органом місцевого самоврядування.

Крім того, покликання відповідача на те, що позивач зверталась не з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а про виділення земельної ділянки у власність, принципового значення для справи не має, оскільки логічне тлумачення заяви ОСОБА_1 дозволяє прийти до висновку, що вона мала на увазі саме ту процедуру набуття права на землю, яка передбачена ст. 118 ЗК України, а не будь-яку іншу, наприклад, виділення в натурі (на місцевості) належної громадянину земельної частки (паю) чи виділення окремої частки земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності.

У той же час, ЗК України не встановлює прямих обмежень прав громадян подавати заяви стосовно земельних ділянок, які геодезично та фактично можуть знаходитись в межах більших, вже сформованих ділянок ( тобто мова йде про необхідність поділу останніх, виділення ділянок меншої площі тощо)

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач не довів обґрунтованості неприйняття ним конкретного рішення за заявою позивачки від 28.11.2019 року, а надана відповідь не є рішенням, яке повинне було бути прийняте відповідно до вимог закону, з метою ефективного захисту права суд вважає необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення ( розпорядчий правовий акт індивідуального характеру) відповідно до наданих законом повноважень та у спосіб, передбачений Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування".

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним невирішення Дунаєвецькою селищною радою заяви ОСОБА_1 від 28.10.2019 року у спосіб, передбачений Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування".

Зобов`язати Дунаєвецьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2019 року (вхідний № 1272) про виділення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства,

та прийняти рішення відповідно до наданих законом повноважень та у спосіб, передбачений Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування", з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. за рахунок асигнувань Дунаєвецької селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 вересня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Дунаєвецька селищна рада (вул. Чорновола, 19,Дунаївці,Дунаєвецький район, Хмельницька область,32413 , код ЄДРПОУ - 04406414)

Головуючий суддя І.С. Козачок