Справа № 340/1510/20
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1510/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, вул. Центральна,3, с. Тишківка, Кропивницький район, Кіровоградська область,27652

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1)визнати протиправним та скасування рішення Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 26.03.2020 року №764 "Про відмову в затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 ";

2) зобов`язати Тишківську сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер - :02:0001:5771 ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради та надання її у власність.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач 01.09.2017 рокузвернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Однак, Головним управлінням у місячний строк з дня реєстрації вищевказану заяву не розглянуто, а саме не надано дозвіл на розроблення проекту або мотивовану відмову у його наданні. Що позивач розцінив як мовчазну згоду Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Зазначає, що позивач замовив розроблення проекту землеустрою та повідомив про це Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заявою від 19.10.2017року. Крім того, представник позивача посилався на те, що зазначений проект пройшов державну експертизу землевпорядної документації та отримав висновок державної експертизи землевпорядної документації, згідно якого зауваження та пропозиції до нього відсутні, а сам проект позитивно оцінюється та погоджується. Тому, позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та надання її у власність. На що Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області прийнято рішення від 26.03.2020 №764 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 ", обґрунтовуючи відмову відсутністю дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зазначені в оскаржуваному рішенні підстави відмови йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі у власність вважає протиправними та просить скасувати дане рішення. Також, посилався на те, що при отриманні уповноваженим органом влади чи місцевою самоврядування, погодженого у встановленому законом порядку, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та після отримання позитивного висновку такої експертизи орган, яким у даному випадку є відповідач, має лише один вид правомірної поведінки та зобов`язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою і передання земельної ділянки у власність.

Ухвалою судді від 19.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (а.с.67-71), в якому він в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність та обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення, оскільки відсутні будь-які порушення прав та інтересів позивача. На думку відповідача, позивач не мав законних сподівань та правомірних очікувань на підставі "мовчазної згоди", а саме абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України так, як отримав від Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вмотивовану відповідь від 02.10.2017 року № А-18015/0-12774/0/6-17 на подану ним заяву, в якій Головним управлінням відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області так, як запропонована для передачі у власність земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 12.06.2017 року № 266 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах". Крім того, вказував, що земельна ділянка на яку претендує позивач, утворилася в результаті поділу земельної ділянки загальною площею 28,3587 га з кадастровим номером :02:001:9106, цільове призначення: 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах, згідно рішення Тишківської сільської ради від 05.02.2019р. №353 та відповідно до ч.3 ст.136 ЗК України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Зазначав, що з 20.06.2018р. - дня реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:9106 за Тишківською сільською радою, і по даний час, ОСОБА_1 , з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності загальною площею 28,3587 га., кадастровий номер :02:001:9106, цільове призначення: 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до Тишківської сільської ради не звертався.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2017року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (земельна ділянка загальною площею 28,3587 га, кадастровий номер :02:001:9106) (а.с.11).

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин 2, 3 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч.1 ст.81 ЗК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом "в" ч.3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.10 ст.118 ЗК України).

Отже, принцип "мовчазної згоди" може бути застосований за наявності таких умов:

1) у місячний строк з дня реєстрації клопотання суб`єктом владних повноважень не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні;

2) у місячний строк з дня закінчення місячного строку з дня реєстрації клопотання заявником замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та повідомлення суб`єкта владних повноважень про це шляхом направлення письмового повідомлення з доданим до нього договором на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином лише за наявності вказаних умов, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без попереднього отримання дозволу на розробку цього проекту має бути прийнятий відповідним суб`єктом владних повноважень для прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Позивач в позовній заяві стверджує, що Головним управлінням у місячний строк з дня реєстрації її заяви від 01.09.2017р. вищевказану заяву не розглянуто, а саме не надано дозвіл на розроблення проекту або мотивовану відмову у його наданні. Що позивач розцінює як мовчазну згоду Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Суд вважає такі посилання позивача безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Оскільки до суду надано копію відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.10.2017р. №А-18015/0-12774/0/6-17 на подану позивачем заяву від 01.09.2017р., в якій Головним управлінням відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так як запропонована для передачі у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 12.06.2017 року №266 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах" (а.с.79).

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:9106, в межах якої позивач бажав отримати земельну ділянку у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на неї на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області №266 від 12.06.2017 року.

Так, відповідно до ст.127 ЗК України передбачено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтями 134 - 138 ЗК України глави 21 ЗК України визначено процедуру продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах, яка складається з таких етапів: 1) визначення (добір) організатором земельних ділянок державної чи комунальної власності які або права на які виставляються на земельні торги; 2) підготовка організатором лотів до проведення земельних торгів; 3) підготовка виконавцем проведення земельних торгів; 4) проведення земельних торгів; 5) встановлення результатів торгів; 6) оприлюднення результатів земельних торгів.

Частиною 3 статті 136 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, до їх завершення.

Включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них для продажу на земельних торгах, свідчить, що ця земельна ділянка до завершення торгів не могла бути відчужена в інший спосіб, у тому числі у порядку безоплатної передачі громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, а відповідний уповноважений орган був не вправі видавати іншим особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 року справі №815/3059/17, від 02.10.2018 року у справі №806/3708/15.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а також відповідь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.10.2017р. № А-18015/0-12774/0/6-17 на подану позивачем заяву від 01.09.2017р., суд не вбачає наявності мовчазної згоди Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 року "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" та рішення Тишківської сільської ради №118 від 12.02.2018 року "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", за актом-приймання передачі від 06.06.2018 року передало Тишківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:9106 площею 28,3587 га. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2018 року проведена державна реєстрація права комунальної власності на вказану земельну ділянку та її власником є Тишківська сільська рада (а.с.92-93).

Отже, розпорядником вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення є Тишківська сільська рада, яка, відповідно до ст.5 ЗК України, є рівноправним суб`єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто саме до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, які належать Тишківській сільській раді, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

При цьому, суд також, враховує, що рішенням Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області №353 від 05.02.2019 року "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах" включено до переліку земельних ділянок комунальної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:9106.

Рішенням відповідача №397 від 25.04.2019 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про проведення земельних електронних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:9106" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для продажу права оренди терміном на 7 років на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 28,3587 га за кадастровим номером :02:001:9106 на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Правомірність прийняття вказаних рішень було перевірено судом, про що свідчить рішення від 13.11.2019р. по справі №340/2248/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020р. (а.с.99-103).

Однак, незважаючи на відсутність дозволу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на розроблення проекту землеустрою, позивач листом від 19.10.2017р. направив до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заяву, в якій, керуючись абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, повідомив про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без надання дозволу, оскільки у місячний строк йому не було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні (а.с.12).

За замовленням позивача інженер - землевпорядник ФОП ОСОБА_2 на виконання договору №258 від 11.10.2017р. року виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, Тишківська сільська рада, за межами населеного пункту, запроектувавши 14 земельних ділянок площею по 2 га, сформованих шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, площею 28,3587 га, кадастровий номер :02:001:9106 (а.с.7-55).

Розроблений проект був погоджений висновком №1811 від 08.08.2018 року, складеним експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с.48). На підставі погодженого проекту землеустрою в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер (а.с.53-55).

10.02.2020 року позивач звернувся до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та надання її у власність (а.с.56).

26.03.2020 року Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області прийнято рішення №764 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 ", обґрунтовуючи відмову відсутністю дозволу на розроблення проекту землеустрою (а.с.56, зв.бік).

Так, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.6 ст.186 Земельного кодексу України).

Приписами частин 1, 4-7 статті 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 року у справі №806/862/17 висловлено позицію, згідно якої системний аналіз норм земельного законодавства дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Аналіз норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Відсутність рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрої дії унеможливлює отримання земельної ділянки.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Підсумовуючи вищевикладене, відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження.

Крім того, за такого правового підходу, який висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів у постанові від 14 березня 2018 року по справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17) та на яку посилається представник позивача, втрачається сенс у першій стадії земельно-правової процедури щодо звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, тобто позбавляє цю дію її юридичного (правового) значення, що є неможливим у правовому суспільстві.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 17 грудня 2018 року по справі №509/4156/15-а адміністративне провадження №К/9901/7504/18, який відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 березня 2018 року по справі №804/3703/16.

Частина 10 статті 118 ЗК України, у взаємозв`язку із положеннями КАС України і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу.

До того ж, у вищевказаному рішенні суду від 13.02.2020 по справі №340/2248/19, суд дійшов висновку, що оскільки позивачі замовили проект землеустрою на відведення їм земельних ділянок у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності без відповідного дозволу та попри заборону, встановлену частиною 3 статті 136 ЗК України, це спростовує їхні доводи про дотримання ними процедури набуття земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів того, що позивач у встановленому законом порядку звертався до уповноваженого державного органу, а саме до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:001:9106 та отримання відповідного дозволу суду не надано.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем було замовлено проект землеустрою на відведення їй земельної ділянки у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності без відповідного дозволу, суд дійшов висновку про недотримання позивачем процедури набуття земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи судом встановлено прийняття відповідачем оскаржуваного рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, порушень прав позивача не допущено.

Надавши оцінку фактичним обставинам справи, враховуючи те, що судом встановлено відсутність порушення відповідачем вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, під час прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання даного рішення протиправним та його скасування, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вимоги ст.139 КАС України, а також з урахуванням ухвалення рішення в інтересах відповідача, підстави для стягнення судових витрат на користь позивача відсутні.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко