Справа № 580/3080/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження в адміністративній справі

08 вересня 2020 року Справа № 580/3080/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Виноградової А.С.,

представника позивача Овсієнка О.І. (адвокат згідно з довіреністю),

представника відповідача Покотілової І.Ю. (у порядку самопредставництва),

розглянувши в залі суду в підготовчому засіданні клопотання ПАТ «Черкасиобленерго» про зупинення провадження в адміністративній справі за його позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

07.08.2020 Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, буд.285; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі - відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 26.05.2020 № про донарахування штрафної санкції в розмірі 3234355,43грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не врахував, що позивач перебуває у процедурі банкрутства з 14.05.2004 згідно з ухвалою Господарського суду Черкаської області, якою введено мараторій на задоволення майнових вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 11.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами загального позовного провадження.

19.08.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №826/3106/18 (далі Клопотання), мотивоване неможливістю вирішення спору до часу установлення судом касаційної інстанції правового висновку у подібних правовідносинах для забезпечення однакового застосування судами норм закону.

Щодо нього 28.08.2020 відповідач надав суду письмове заперечення, в якому просив відмовити у його задоволенні, оскільки спірні обставини у таких справах не є подібними. Водночас наявна судова практика з ідентичних обставин між тими ж сторонами: постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 у справі №580/250/19, Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №823/2027/17, Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №580/1371/19.

У підготовчому засіданні 08.09.2020 представник позивача просив задовольнити Клопотання, а представник відповідача відмовити.

Заслухавши думку учасників, суд дійшов висновку його задовольнити з огляду на таке.

Суд врахував, що єдиною підставою, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, є оцінка обставини перебування його в процедурі банкрутства згідно з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 у справі №01/1494 та застосування з огляду на це вірної редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі Закон № 2343-XII), стаття 12 якої в редакції на час введення мораторію щодо зобов`язань позивача забороняє застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань під час процедури банкрутства. Змісту та факту порушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності спірним рішенням, позивач не спростовує.

Згідно з ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №826/3106/18 щодо оцінки подібних правовідносин і результату вирішення спору наявні взаємовиключні правові позиції застосування ст.12 Закону № 2343-XII різними касаційними судами: Касаційним адміністративним судом та Касаційним господарським судом.

Так, постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №823/2240/17, від 14 травня 2019 року у справі №2340/4250/18 та від 28 травня 2019 року у справі №2340/4137/18 вмотивовані висновком, що нормою частини четвертої статті 12 Закону №2343-ХІІ в редакції, яка діяла до 19 січня 2013 року, встановлена абсолютна заборона щодо застосування під час мораторію на задоволення вимог кредиторів всіх санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Зміст цієї заборони не пов`язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому санкції за невиконання грошових зобов`язань не застосовуються в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу виникнення зобов`язань.

Окрім наведеної, наявна інша правова позиція Верховного Суду, відповідно до якої дія мораторію, накладеного відповідно до статті 12 Закону №2343-ХІІ (в редакції, яка діяла до 19 січня 2013 року), поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, за цими зобов`язаннями згідно з загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) (постанови від 18 червня 2019 року у справі №812/1044/16, від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11 (Велика Палата Верховного Суду), від 18 листопада 2019 року у справі №2340/4224/18, від 13 листопада 2019 року у справі №826/4345/18, від 14 листопада 2019 року у справі №2340/4526/18, від 14 листопада 2019 року у справі №826/6877/18, від 14 листопада 2019 року у справі №580/708/19, від 15 листопада 2019 року у справі №580/1371/19). Аналогічну правову позицію підтримала також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 24 травня 2018 року у справі №920/1093/17 та від 24 липня 2019 року в справі №920/274/18.

Натомість, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №910/2433/16 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов протилежного висновку, вказавши, що боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в зазначеній ухвалі від 12.12.2019 зазначив, що різні підходи до тлумачення означених норм права існують у вітчизняному правозастосуванні протягом тривалого періоду. Відсутність єдиної правової позиції щодо поширення дії мораторію, введеного відповідно до статті 12 Закону № 2343-ХІІ в редакції, яка діяла до 19 січня 2013 року, підтверджується у рішеннях Верховного Суду України (постанови ВСУ від 9 липня 2013 року №21-178а13, від 1 жовтня 2012 року №21-298а12, від 1 жовтня 2013 року №3-27гс13, від 12 березня 2013 року №3-71гс12 та від 18 грудня 2012 року №3-67гс12).

Тому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12.12.2019 направив справу №826/3106/18 на розгляд Великої палати Верховного Суду з підстав, визначених ч.5 ст.346 КАС України, оскільки аналіз судової практики свідчить про відсутність єдиного правового підходу до вирішення справ у зазначеній категорії як на рівні адміністративної, так і на рівні господарської юрисдикцій.

Зміст спірних у вказаних справах Суду обставин свідчить про наявність виключної правової проблеми у правовідносинах, що у т.ч. стосуються статусу позивача, визнаної як щодо податкових, так і щодо грошових зобов`язань.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд згідно з ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд зобов`язаний врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо повноважень контролюючих державних органів притягувати до юридичної відповідальності суб`єкта господарської діяльності, щодо якого рішенням господарського суду застосовано мораторій на задоволення вимог кредиторів у зв`язку з порушенням щодо нього справи про банкрутство. До часу ухвалення такого рішення суд не може надати належну правову оцінку наявності таких обставин. Протилежні доводи відповідача не є обгрунтованими.

Отже, до часу ухвалення єдиної правової позиції у судовій практиці вказаного Суду у вказаних правовідносинах вирішити цей спір з дотриманням принципу верховенства права неможливо та відповідні доводи позивача обґрунтовані.

Пунктом 5 ч.2 ст.236 КАС України встановлено право суду зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Тому наявні підстави зупинити провадження у справі до вказаного часу.

Керуючись ст.ст.2-20, 236, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ПАТ «Черкасиобленерго» (вх. від 19.08.2020) задовольнити повністю.

Зупинити провадження у справі за позовом ПАТ «Черкасиобленерго» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення до часу набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №826/3106/18.

2. Зобов`язати учасників у разі зміни фактичних обставин спору письмово повідомити про це суд з наданням відповідних доказів. Запропонувати невідкладно надати суду копію рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідком розгляду вказаної справи.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя А.М. Бабич

Ухвала постановлена, складена у повному обсязі, проголошена та підписана 08.09.2020.