Справа № 120/2167/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

04 вересня 2020 р. Справа № 120/2167/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про: стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправну бездіяльність військової частини, яка полягає у невиплаті компенсації вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі старшому солдату ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про порушення вимог чинного законодавства стосовно проведення розрахунку при звільненні особи. Враховуючи вказані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача на адресу суду подано відзив у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що виплата військовослужбовцям компенсації за неотримане речове майно під час їх звільнення здійснюється з наказу командира військової частини, а підставою для видачі відповідного наказу є заява (рапорт) військовослужбовця. Однак, ні під час звільнення, ні на день звернення до суду позивач до командира військової частини не звертався з проханням про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно під час його служби.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази встановив, що ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 16.11.2019 року за № 296 звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та з 20.03.2019 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини.

В березні 2020 року позивачем направлено запит до військової частини з клопотанням надати довідку про вартість речового майна та здійснити нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідачем надано лист, у якому зазначено, що заява позивача розглянута по суті. Розрахунки проведені та направлені до ЗТУ НГУ від 07.04.2020 року, а також направлено довідку про вартість речового майна.

Проте, за результатами вказаного звернення позивача про виплату компенсації вартості речового майна відповідачем не виплачено такої компенсації, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи та вирішуючи даний адміністративний спір по суті, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також, враховує приписи Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178, Положення про проходження громадянами України військової служби в збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153, а також інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України: визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей; встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту; гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі - є Закон України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до ст. 1 якого, визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно довідки № 2/45 Військової частини НОМЕР_1 вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 8449,98 грн.

Проте, на момент виключення позивача зі списків особового складу, військовою частиною не було виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у зазначеній сумі.

Отже, станом на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 8449,98 грн., яку відповідачем до цього часу виплачено не було.

Згідно із п. 2-4 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно із абз. 1, 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період визначено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Таким чином, відповідно до п. 2, 3 Порядку № 178 грошова компенсація здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, будь-які інші підстав для виплати грошової компенсації окрім звільнення з військової служби та загибелі військовослужбовця законодавством не передбачені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №813/1280/17.

Як встановлено судом вище на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 8449,98 грн, що також підтверджується довідкою вартості речового майна. Однак така виплачена не була.

Стосовно твердження представника відповідача, що компенсація вартості за неотримане речове майно не була виплачена оскільки позивачем не подано заяви на ім`я командира військової частини про здійснення відповідної виплати суд зазначає, що позивач звернувся із заявою у якій просив провести нарахування та здійснити відповідні виплати грошової компенсації вартості за неотримане ним під час служби.

У зв`язку з чим, останнім виконано вимоги п. 4 Порядку № 178 щодо подачі відповідної заяви на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно. Відтак фактично невиплата грошової компенсації сталась не з вини позивача, а у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повного розрахунку та дотримання вимог наказу № 62 від 15.03.2019 року.

Враховуючи те, що відповідачем не забезпечено позивачу реалізацію його прав, гарантованих Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 178 суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно під час звільнення позивача не провівши із ним повний розрахунок грошового забезпечення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем жодними належними та допустимими докази не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Від сплати судового збору позивач звільнений відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", а тому стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 8449,98 грн.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 8449,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович