Справа № 460/4640/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2020 року м. Рівне №460/4640/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.С. Гудими, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності щодо невідновлення та невиплати з 01.04.2020 пенсії як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС та зобов`язання поновити, нарахувати та виплачувати з 01.04.2020 таку пенсію із застосуванням усіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі з проведенням перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з серпня 2001 року отримувала пенсію як особа з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС. Повідомила, що через виїзд на постійне місце проживання за кордон, до США, їй припинено виплату такої пенсії. У зв`язку з цим позивач звернулася до відповідача з заявою про поновлення їй виплати пенсії, однак у такому поновленні їй було відмовлено. Вважає, що відмова відповідача у поновленні виплати пенсії є протиправною та безпідставною, оскільки, проживаючи у США як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, які інші громадяни України, зокрема, на отримання пенсії. Стверджує, що враховуючи положення рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, підстави для зупинення виплати їй пенсії у відповідача немає, натомість є всі підстави для поновлення пенсії з 01.04.2020, оскільки у вересні 2019 їй було проведено виплату пенсії за шість місяців наперед з 01.10.2019 по 31.03.2020. Крім того, зазначає, що законодавцем передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. За таких обставин, просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.27-29).

27.07.2020 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому відповідач позовні вимоги не визнав у зв`язку з їх безпідставністю (а.с.34-36). На обґрунтування своїх заперечень повідомив, що поновлення виплати пенсії позивачу може бути здійснено лише за умови особистого звернення до Володимирецького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з відповідною заявою та документами, передбаченими Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846. Також зазначив, що міжнародні договори в сфері пенсійного забезпечення з США, куди ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання, державою Україна не укладалися. Вказав, що на даний час нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, якими будуть передбачені умови, норми і механізми виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення, не прийнято. Вважає, що відповідач діяв в межах, у спосіб та у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В період з 13.07.2020 по 01.09.2020 головуючий суддя перебувала у відпустці, а відтак розгляд справи здійснено 08.09.2020.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 05.04.1997 Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.5).

З 23.08.2001 ОСОБА_1 призначено довічно пенсію як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 від 12.01.1998 (категорія 3), копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.12.2002 (а.с.8,9) та копією протоколу про призначення пенсії №361 від 24.09.2001 (а.с.19).

Як свідчить відмітка Державної міграційної служби України на ст.11 паспорту громадянина України, 11.07.2019 ОСОБА_1 оформлено виїзд на постійне проживання в США (а.с.6).

Згідно із матеріалами справи, у вересні 2019 року відповідач встановив факт виїзду ОСОБА_1 на постійне місце проживання в США (зняття з реєстраційного обліку 02.09.2019) та у зв`язку з цим з 01.10.2019 припинив виплату останній пенсії та закрив відповідний рахунок поштового відділення (а.с.20,21).

05.02.2019 ОСОБА_1 через свого представника звернулася до відповідача з заявами, у яких з посиланням на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 просила відновити, нарахувати та виплачувати пенсію з моменту її припинення (а.с.15,16).

30.04.2020 листом за №5350-4957/Л-04/8-1700/20 у відповідь на вказані заяви ГУ ПФУ в Рівненській області повідомлено, що на даний час нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, яким будуть передбачені умови, норми і механізми виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міжнародних договорів щодо пенсійного забезпечення, не прийнято. Вказано, що з огляду на те, що договору на співробітництво в галузі пенсійного забезпечення між Україною та Сполученими Штатами Америки не укладено, проводити виплату пенсії ОСОБА_1 за час перебування за кордоном у даному випадку підстав немає. Також зазначено, що поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 може бути здійснено за умови особистого звернення до Володимирецького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою та документами, передбаченими Порядком (а.с.18-18а).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невідновлення та невиплати пенсії по інвалідності протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ст.1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

При цьому, згідно з ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, громадяни України, включаючи пенсіонерів, мають право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.51 Закону №1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Сполученими Штатами Америки стосовно призначення та виплати пенсії не укладалися.

Водночас, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в пункті 3.3 цього Рішення, оспорюваними нормами Закону №1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №815/1226/18 (провадження №11-1206апп19) та Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №441/1239/17.

Системний аналіз вказаних вище норм законодавства дає підстави для висновку, що громадяни України, які проживають в США, мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, в т.ч. право на виплату раніше призначеної їм пенсії в період їх проживання в США.

Як встановлено судом, у вересні 2019 року відповідачем проведено ОСОБА_1 виплату пенсії за шість місяців наперед (тобто за період з 01.10.2019 по 31.03.2020) та з 01.10.2019 припинено виплату їй пенсії по інвалідності у зв`язку з її виїздом на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно до ст.34 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 пенсію по інвалідності призначено довічно (а.с.9,14).

З урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, не відновивши та не виплачуючи ОСОБА_1 з 01.04.2020 пенсію як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, допустив протиправну бездіяльність, а відтак діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не відновлення та не виплати ОСОБА_1 з 01.04.2020 пенсії як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із ч.2 ст.49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Водночас, згідно з пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункт 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

За таких обставин, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2020 року, пенсію як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС.

Щодо твердження відповідача про неналежний порядок звернення позивача до органу пенсійного фонду через представника, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з п.2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п.2.2 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Згідно п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З огляду на наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача з приводу того, що позивач повинен особисто звернутися до відповідача із заявою про поновлення пенсії, оскільки пунктом 1.1 Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до Володимирецького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Рівненській області через представника за довіреністю Килюшик І.О. Довіреність на представництво інтересів Ляшик С.Й. видана приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу 10.12.2019 та зареєстрована в реєстрі за №1700 (а.с.17). Отже, будь-яких підстав вважати, що заява ОСОБА_1 подана неналежною та неуповноваженою особою чи таке звернення відбулося не у спосіб, визначений чинним законодавством, у суду немає. Таким чином, твердження відповідача про протилежне є необґрунтованими, а відтак безпідставними

Суд також відхиляє доводи відповідача про відсутність законодавчо встановленого механізму призначення пенсії у зв`язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, позаяк зазначене не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, встановленого статтею 46 Конституції України.

Поряд з цим, стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням перерахунку пенсії, суд звертає увагу, що питання наявності підстав для проведення перерахунку пенсії, в т.ч. застосування підвищень, надбавок до такої, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачці, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум, що відбудуться в майбутньому. При цьому в разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування підвищень, індексації, надбавок і доплат до пенсії та її розмірів позивачка не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав до суду. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Аналогічна за змістом позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Суд пам`ятає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення частково.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що приписи частини 1 ст.371 КАС України мають імперативний характер, рішення суду у цій справі підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не відновлення та не виплати ОСОБА_1 з 01.04.2020 пенсії як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, починаючи з 01.04.2020.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 08 вересня 2020 року.

Суддя Н.С. Гудима