Справа № 560/1623/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1623/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

08 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.11.2019 №38 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Красилівській філії Хмельницького облплемоб`єднання з 1987 року по 02.12.1988, в Великозозулинецькій середній школі з 13.03.1990 по 25.05.1992, в КСП "Маяк" та спілці селян "Маяк" з 1993 року по травень 1999 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 26 вересня 2019 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 1681 грн 60 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періодів з 1987 року по грудень 1991 та з 1993 року по травень 1999 року в СК "Маяк" згідно з трудовою книжкою від 09.03.1985 НОМЕР_1 , оскільки вона заповнена з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974, зокрема, виправлено дату народження.

Окрім того, вказано, що підстави для врахування до страхового стажу зазначених періодів роботи згідно з архівною довідкою від 04.11.2019 №03-01/876, виданої Красилівським районним трудовим архівом, про кількість відпрацьованих людиноднів в СК "Маяк" с. Великі Зозулинці у 1981-1985, 1992-2003 роках також відсутні, оскільки в первинних документах (книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника) значиться ОСОБА_1 (ініціали по батькові не розшифровано, прізвище вказано невірно), а згідно з свідоцтвом про одруження від 18.10.1989 НОМЕР_2 прізвище позивачки змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 в жовтні 1989 року.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (повторне свідоцтво про народження НОМЕР_3 ).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 , виданим 18.10.1989 Красилівським райвідділом ЗАГС, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0050560 ОСОБА_1 26.09.2019 встановлено ІІІ групу інвалідності.

За змістом записів трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення - 09.03.1985) та трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала:

- з 1987 року по 02.12.1988 - зоотехніком - селекціонером в Красилівській філії Хмельницького облплемоб`єднання;

- з 13.03.1990 по 25.05.1992 - техпрацівником Великозозулинецької середньої школи;

- з 1993 року по травень 1999 року в КСП "Маяк" та спілці селян "Маяк".

Відповідно до архівної довідки від 04.11.2019 №03-01/876, виданої Красилівським районним трудовим архівом, ОСОБА_1 (по батькові повністю не зазначено, у книгах за 1992 рік - ОСОБА_1) працювала різноробочою, зоотехніком в СК "Маяк" с. Великі Зозуленці у 1981-1985, 1992-2003 роках.

ОСОБА_1 звернулася з заявою від 05.11.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення їй пенсії по ІІІ групі інвалідності від загального захворювання згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.11.2019 №38 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно заяви від 05.11.2019 згідно статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 14 років при наявному 11 років 8 місяців 20 днів.

Листом від 18.11.2019 №37745/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про вказане рішення. Також зазначило, що не враховано до страхового стажу періоди роботи з 1987 року по грудень 1991 року та з 1993 року по травень 1999 року в СК "Маяк" згідно з трудовою книжкою від 09.03.1985 НОМЕР_1 , оскільки вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974, зокрема, виправлено дату народження. Підстави для врахування до страхового стажу зазначеного періоду роботи згідно з архівною довідкою від 04.11.2019 №01-01/876, виданої Красилівським районним трудовим архівом відсутні.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, звернулася з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Як свідчать матеріали справи, на час настання інвалідності ОСОБА_1 виповнилося 57 років, а тому, для призначення пенсії по інвалідності має бути наявним страховий стаж 14 років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, єдиною підставою для визначення трудового стажу є трудова книжка.

Згідно з записами у трудовій книжці, яка заведена на ОСОБА_1 , її страховий стаж становить більше 14 років.

Надаючи оцінку твердженням апелянта про неналежне оформлення трудової книжки позивача НОМЕР_1 , як на підставу для відмови у зарахуванні до її страхового стажу, зазначених в ній періодів, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів).

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (Інструкція №58), відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

З огляду на наведені законодавчі норми обов`язок належного оформлення трудової книжки покладався та покладається на роботодавця.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що на першій сторінці трудової книжки ОСОБА_1 є підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок, та печатка підприємства.

Крім того, відповідач не оспорює ні той факт, що трудова книжка належить саме позивачці, ні дійсність наведених у ній записів.

Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (адміністративне провадження № К/9901/2310/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, посилання відповідача на неналежне оформлення трудової книжки, як на підставу для відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в Красилівській філії Хмельницького облплемоб`єднання з 1987 року по 02.12.1988, в Великозозулинецькій середній школі з 13.03.1990 по 25.05.1992 та в КСП "Маяк" та спілці селян "Маяк" з 1993 року по травень 1999 року, відповідно до записів у трудовій книжці позивача є безпідставним.

Стосовно твердження відповідача на те, що відсутні підстави для врахування відомостей, зазначених в архівній довідці від 04.11.2019 №01-01/876, виданій Красилівським районним трудовим архівом, про кількість відпрацьованих людиноднів в СК "Маяк" с. Великі Зозулинці у 1981-1985, 1992-2003 у зв`язку з тим, що в первинних документах (книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника) значиться ОСОБА_1 (ініціали по батькові не розшифровано, прізвище вказано невірно), що не відповідає паспортним даним останньої, а згідно свідоцтва про одруження від 18.10.1989 р. НОМЕР_2 прізвище позивачки змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Так, відповідач не заперечує того, що прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_1 належать позивачці. Водночас, зазначення в первинних документах дошлюбного прізвища позивачки не спростовує факту наявності в неї відповідного стажу, який підтверджується записами у трудовій книжці та не може бути підставою для її позбавлення права на призначення пенсії по інвалідності.

Разом з цим, суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення як трудової книжки, так і іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Крім того, суд також враховує, що архівна довідка від 04.11.2019 №01-01/876 містить відомості щодо встановленого мінімуму (л/дн) та кількості відпрацьованих л/дн, які є ідентичними зазначеним у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивачки спірних періодів роботи.

Враховуючи наведене, страховий стаж позивачки становить понад 14 років, що дає їй право на призначення пенсії по інвалідності. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.11.2019 №38 є протиправним та його слід скасувати.

Щодо доводів відповідача про те, що вимога про призначення та виплату пенсії не належить до задоволення, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності 26.09.2019.

Із заявою про призначення пенсії позивачка звернулася 05.11.2019, тобто не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Отже, наявні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 26 вересня 2019 року.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 вересня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.