Справа № 480/3378/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 р. Справа №480/3378/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження в письмовому порядку в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи шляхом збільшення її розміру на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумський області провести перерахунок призначеної пенсії, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, збільшивши її розмір на 9 % заробітку, який був розрахований при призначенні пенсії, та виплатити недоотриману суму починаючи з 06.01.2015 року; зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до положень частини 2 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити різницю між фактично виплаченою та недоотриманою пенсією з урахуванням виплачених сум, а також про перерахунок пенсії з моменту призначення, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, як це передбачено п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідачем відмовлено у їх задоволенні заяви позивача. Позивач вважає, що дії відповідача є необґрунтованими та неправомірними. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 02.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні вимог. Зазначає, що позивач перебуває на обліку у відповідача та на теперішній час отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відмову у перерахунку пенсії позивача з урахуванням положення ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач вважає недоцільним, оскільки в такому разі розмір пенсії зменшиться.
Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що для захисту його порушено права, суд повинен зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумський області провести перерахунок призначеної пенсії, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, збільшивши її розмір на 9 % заробітку, який був розрахований при призначенні пенсії, та виплатити недоотриману суму починаючи з 06.01.2015 року.
При вирішенні справи по суті, суд враховував граничні строки реалізації сторонами справи процесуальних прав під час дії карантину, встановлені Кабінетом Міністрів України, зокрема щодо строків надання сторонами по справі заяв по суті спору.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.
Як підтверджується матеріалами справи, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.03.2014 та містить відмітку «перереєстровано» .
Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку.
21.11.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 04.12.2019 за №2326/П-11 відмовило у перерахунку позивачу пенсії посилаючись на те, що у разі проведення перерахунку пенсії на умовах частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії позивача зменшиться, а тому проводити перерахунок недоцільно.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058-ІV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ).
Згідно частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Згідно із частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ, в редакції чинній до 11.10.2017, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Законом №2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набув чинності з 11.10.2017, до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 15 Закону №1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Згідно із частиною 2 статті 27 Закону №1058-ІV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Пунктом 13 Перехідних положень Закону №1058-ІV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-ІV або спеціальним Законом №796-XII.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Статтею 49 Закону №796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно із статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Також цією статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Крім того, як встановлено частиною 2 статті 56 Закону №796-XII, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Із системного аналізу наведених норм пенсійного законодавства встановлено, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені пільгові умови та порядок обчислення стажу роботи, який надає право для отримання пенсії (статті 55, 56 Закону № 796-ХІІ).
А тому, суд погоджується з твердженням позивача, що згідно частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ він має право на пенсію в повному розмірі як громадянин, віднесений до 2 категорії, з подальшим додатком до пенсії 1% за кожний рік роботи понад установлений стаж 20 років для чоловіків, але не вище за 75% заробітку.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 справа №560/675/17.
Отже, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав керуватися нормами статті 28 Закону №1058-ІV без врахування пільг, встановлених Законом № 796-ХІІ при вирішенні питань правомірності обчислення розміру понаднормового стажу позивача, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо нарахування збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нараховувати з дня призначення пенсії, а саме з 06.01.2015 збільшивши розмір пенсії на 9% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, суд відмовляє в їх задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до статті 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
У частині 4 статті 45 Закону №1058-ІV зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач 21.11.2019 звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії і суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нараховувати з 01.12.2019 збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75%, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Слід зазначити, що доводи відповідача, що після проведення перерахунку за вказаною нормою закону розмір пенсійної виплати зменшується судом визнається необґрунтованим, так як в силу пункту 4 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Крім того, надані органом влади роз`яснень, які підміняють собою рішення та обумовлені категоріями доцільності чи недоцільності є неправомірними.
Разом з тим, суб`єкт владних повноважень не вправі на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на її волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій. У разі подання особою, яка має на це право, заяви про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, суб`єкт владних повноважень повинен вказану заяву розглянути/вирішити/вчинити відповідні дії (по суті), а не відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.
При цьому, у відповідності до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 принцип закріплений у частині 1 статті 56 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки, позивачу призначена пенсія з 06.01.2015, Законом №2148-VIII пункт 2 статті 56 Закону №796 доповнено з 11.10.2017, а відтак вказані зміни, на переконання суду, не можуть бути застосовані з 06.01.2015 до спірних правовідносин, що виникли значно раніше ніж Закон №2148-VIII набрав чинності і пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку, тому на нього не поширюється вказана умова.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вказана правова позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 336/7176/16-а (2-а/336/41/2017), яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Суханов та Ільченко проти України» зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (пункт 34). Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (пункт 35).
В Рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70).
Крім того, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, щодо перерахунку розміру підвищення пенсії, а саме як просить позивач шляхом збільшення пенсії на 9% заробітку, тому і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Судом також відмовляється в задоволенні вимог щодо нарахуванню та виплаті компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи те, що такі вимоги є передчасними, відповідачем взагалі не нарахована така сума, взагалі заперечується право позивача на можливість здійсненого перерахунку, а зазначеною нормою передбачено право на таку компенсацію щодо нарахованих сум пенсії, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
За таких встановлених обставин справи суд виходить з оцінки їх аналізу, змісту наданої відповіді пенсійного органу, результатів розгляду звернення позивача, та приходить до переконливого висновку про необхідність застосування в цьому випадку найбільш сприятливого для позивача підходу щодо розгляду поданого звернення як відповідної підстави для перерахунку його пенсії та вважає що слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо нарахування ОСОБА_1 збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.12.2019, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо нарахування ОСОБА_1 збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Суми, вул. Пушкіна,1, і.к. 21108013) провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_2 ) із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.12.2019.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.09.2020

Суддя С.М. Гелета