Справа № 400/1142/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1142/20
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо повідомлення мотивів відмови повідомити закон або нормативно-правовий акт, на підставі якого позивачу, випускнику 1981 року, може бути виданий дублікат диплома спеціаліста при розгляді звернення від 02 лютого 2020 року № ІЛ-10211190; зобов`язання відповідача повідомити мотиви відмови повідомити закон або нормативно-правовий акт, на підставі якого позивачу, випускнику 1981 року, може бути виданий дублікат диплома спеціаліста при розгляді звернення від 02 лютого 2020 року № ІЛ-10211190.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року провадження по вказаній справі було закрито.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що спірна ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Приймаючи спірну ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що метою позивача не є ефективний захист його порушеного права, а є штучне створення судових процесів заради процесів у виховних цілях Держави. Суд зазначив, що між позивачем та Міністерством освіти України відсутній адміністративно-правовий спір, який повинен бути вирішений будь-яким судом (на думку суду першої інстанції такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2019 року по справі № 810/2732/18).

Відповідно до п.22 постанови Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2019 року по справі №810/2732/18 поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» можна тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

За приписами ч.1 та 2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для звернення до суду особа (позивач) повинна мати матеріально-правову заінтересованість у вирішенні спору. Матеріально-правовий інтерес у порушенні справи - це зв`язок позивача із зазначеним у позовній заяві предметом судового захисту, питання про наявність або відсутність якого вирішується суддею під час попереднього дослідження матеріальної правоздатності позивача, заявленої до суду вимоги та її підстави. Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів особи, тому вона має довести (а суд - встановити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Юридична зацікавленість (інтерес) у зверненні до суду повинна мати об`єктивну основу. Для відкриття провадження у справі недостатньо лише суб`єктивного твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Відсутність спору, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі за №802/2474/17-а.

Згідно з п.9 ч.3 ст.2 КАС України, до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами. У свою чергу, ст. 45 Кодексу встановлює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Так, за результатами дослідження інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року по справі за №400/2010/19 (набрало законної сили 27 листопада 2019 року), позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною дію Міністерства освіти і науки України, що виразилося у повідомленні листом від 19 червня 2019 року №3.4.3/87-19 про те, що особі, яка здобула вищу освіту до 1991 року, може бути виданий дублікат диплома спеціаліста; зобов`язання Міністерство освіти повідомити достовірну правову інформацію, а саме: дублікат якого документа про вищу освіту може бути виданий особі, яка здобула вищу освіту до 1991 року, у разі втрати диплома.

Крім цього, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року по справі за №400/2118/19 (набрало законної сили 13 січня 2020 року ), позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Міністерство освіти і науки повідомити назву нормативно-правового акту Міністерства, відповідно до якого, особам, що втратили дипломи, отримані до 1991 року, видається дублікат диплома спеціаліста та дату прийняття Міністерством освіти і науки України такого нормативно-правового акту.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року по справі за №400/3025/19 (набуло законної сили 25 лютого 2020 року ), позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнати протиправною дією генерального директора Департаменту вищої освіти і освіти для дорослих Міністерства освіти і науки України Шарова О. повідомлення про те, що у випадку якщо первинний документ про вищу освіту було видано до набуття чинності постанови КМУ №354 від 16 квітня 1997 дублікат документа про вищу освіту видається за формою диплома спеціаліста, зобов`язання гендиректора повідомити, який документ про вищу освіту здобуту у 1981 році він має отримати.

Також, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року по справі за №400/3128/19 (набрало законної сили 05 травня 2020 року ), позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо повідомлення про результати перевірки його звернення від 18 серпня 2019 року ІЛ-9603923 та суть прийнятого рішення; зобов`язання Міністерства освіти і науки України повідомити позивачеві про результати перевірки його звернення від 18 серпня 2019 року ІЛ-9603923 та суть прийнятого рішення; визнання протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо повідомлення порядку видачі дублікатів дипломів про вищу освіту ректорові Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського; зобов`язання Міністерства освіти і науки України повідомити порядок видачі дублікатів дипломів про вищу освіту ректорові Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського.

Водночас, предметом даної справи є отримання від Міністерства освіти і науки України інформації про мотиви відмови повідомити закон або нормативно-правовий акт, на підставі якого позивачу, випускнику 1981 року, може бути виданий дублікат диплома спеціаліста при розгляді відповідного звернення.

Зважаючи на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи та змісту вищенаведених правових норм, колегія суддів вважає, що численні звернення до суду з вищевказаними вимогами, які не переслідують належної правової та легальної мети, свідчать про наявність підстав для закриття провадження у цій справі згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, за яким суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів з урахуванням кількості (за посиланнями суду першої інстанції більше 60-ти) ініційованих позивачем судових проваджень, їх сутності (всі спори прямо або опосередковано стосуються питання видачі позивачу дубліката диплома зразка часів СРСР) наголошує, що дії позивача щодо ініціювання даного судового провадження не відповідають завданням адміністративного судочинства, направлені не на отримання позитивного або негативного для позивача, однак, в будь-кому випадку остаточного правового результату, а направлені на започаткування судового процесу заради самого процесу без усвідомлення кінцевої раціональної мети.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність в даній справі підстав для закриття провадження.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.