Справа № 340/528/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 340/528/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року (головуючий суддя Казанчук Г.П.)

у справі № 340/528/20

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № від 01.08.2019 про застосування штрафних санкцій в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу не надано належної оцінки поясненням позивача, що виявлені пляшки з характерним запахом спирту належать іншій особі. Позивач вважає, що висновки податкового органу не ґрунтуються на протоколах випробувань, які б мали бути проведенні, фактично відповідачем не доведено, що збережена позивачем речовина, яка мала характерний запах спирту, є алкогольним напоєм. Також позивач наголошує, що постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2019 справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КпАП України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 адміністративний позов задоволено з тих підстав, що висновки податкового органу про наявність у пляшках фальсифікованих алкогольних напоїв (рідині вмісту спирту 35 %) жодними доказами не підтверджено. Суд дійшов висновку про передчасність висновків податкового органу про наявність у рідині, яка знаходилась у пластикових пляшках, вмісту спирту 35 %, оскільки для таких однозначних висновків необхідні спеціальні знання та дослідження виявленої речовини на предмет відповідності до певної групи товару, які проведені не були.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, наполягає, що факт зберігання горілки в пластиковій тарі загальним об`ємом 5 літрів було зафіксовано на відео за допомогою мобільного телефону, також відео на відео було зафіксовано усне пояснення позивача, з проводу того, що в магазині, в якому він здійснює господарську діяльність, в пластикових пляшках зберігається саме горілка, а не інша речовина.

Крім того, відповідач вказує про порушення позивачем строку звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду з огляду на те, що позивач податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2019 оскаржив до ДПС України. Оскільки рішення за результатами розгляду скарги позивача прийнято 10.10.2019, позивач звернувшись до суду з даним позовом 14.02.2010, пропустив встановлений ч.4 ст.122 КАС України строк.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З приводу строку звернення позивача до суду апеляційний суд встановив, що означене питання розглянуто судом першої інстанції і вирішено ухвалою від 20.03.2020.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду. Визнано поважними причини пропуску строків звернення до адміністративного суду у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає доречним посилання суду першої інстанції на судову практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

У Рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

В даному випадку суд першої інстанції за встановлених ним обставин дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Матеріали справи, наведені відвідачем доводи висновків суду першої інстанції з цього приводу не спростовують.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем - Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарського об`єкту - магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з питань додержання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» і Закону України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

За результатами фактичної перевірки складений акт №188/11-28-40-01/ від 18.07.2019.

Перевіркою встановлено факт зберігання 5 літрів горілки (10 пластикових пляшок ємністю 0,5 літра кожна), чим порушено ч.1 ст.9, ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ДСТУ 4256:2003 Горілки і горілки особливі. Технічні умови.

Суть виявленого порушення полягає в тому, що оскільки заборонено зберігання горілки в пластиковій тарі, дана горілка є фальсифікованою.

В ході перевірки велась відеофіксація та викликано працівників Національної поліції для вчинення заходів, які належить до їх компетенції (а.с.18-21).

На відеозаписі проведення фактичної перевірки зафіксовано і це не заперечувалось сторонами, що пляшки знаходились в приміщенні магазину під прилавком.

За поясненнями позивача виявлені пляшки належать не позивачу, а іншій особі.

Посилаючись на абз. 4 п. 23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833, згідно якому забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не має право зберігати на місці проведення розрахунку, що включає в себе і прилавок магазину, особисті речі позивача та сторонніх осіб.

На підставі вказаного акту Головним управління ДФС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення від 01.08.2019 №0, яким до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно приписів ч.1 ст.9 Закону № 481/95-ВР спирт етиловий, коньячний і плодовий та зерновий дистилят, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, дистилят виноградний спиртовий, спирт-сирець плодовий, біоетанол, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

За визначенням в ст.1 цього Закону:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

фальсифікація алкогольних напоїв та тютюнових виробів - умисне, з корисливою метою виготовлення алкогольних напоїв та тютюнових виробів з порушенням технології чи з неправомірним використанням знака для товарів і послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само прямим відтворенням товару іншого підприємця з самовільним використанням його імені.

Відповідно до абз.14 ч.1 ст.11 Закону № 481/95-ВР розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об`ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.

ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» передбачено, що горілки і горілки особливі розливають в пляшки згідно з ГОСТ 10117, ГОСТ 26586, і в інший скляний, порцеляновий і фаянсовий сувенірний посуд для харчових рідин - згідно з чинними нор мативними документами, дозволений до використання Міністерством охорони здоров`я України та хімічно стійку до цього виду продукції тару місткістю 0,05 дм1; 0,1 дм3; 0,2 дм3; 0,25 дм3; 0,33 дм3; 0,37 дм3; 0,375 дм3; 0,4 дм3; 0,45 дм3; 0,5 дм3; 0,61 дм3; 0,7 дм3; 0,75 дм3; 1,0 дм3 і більше (розділ 4.3 «Пакування»).

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем встановлено факт зберігання позивачем алкогольних напоїв у тарі, не передбаченій діючими стандартами, а саме: пластикових пляшках 0,5 л.

Виходячи з аналізу зазначених норм в їх сукупності, є вірним висновок контролюючого органу, з чим погодився суд першої інстанції, що розлив алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового понад 8,5 % об`ємних одиниць не може здійснюватися у пластикову тару.

Разом з тим, для встановлення в діях позивача порушення наведених вимог Закону № 481/95-ВР, визначальним є виявлення того факту, що в пластикових пляшках зберігались саме алкогольні напої в розумінні в ст.1 цього Закону.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, ідентифікація товару повинна здійснюватись на підставі характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з вимогами УКТЗЕД.

В спірному випадку висновки контролюючого органу про наявність у пляшках, які зберігались у позивача, фальсифікованих алкогольних напоїв жодними доказами не підтверджено.

Як свідчать матеріали перевірки і не спростовано відповідачем, під час фактичної перевірки зразки для дослідження рідини, яка знаходилась в пластикових пляшках та мала характерний запах спирту, не відбиралися та показник вмісту спирту - 35%, що дає змогу віднести її до алкогольних напоїв лікеро-горілчаної групи, не досліджувався.

Не призначалися відповідачем в межах фактичної перевірки експертні дослідження щодо віднесення виявленої рідини до алкогольних напоїв зі змістом спирту понад 8,5 % об ємних одиниць. Протокол випробувань рідини податковим органом також не складався.

Свідчення та письмові пояснення позивача, що у пляшках була горілка, не є належними та допустимими доказами відповідно до ст.73, 74 КАС України, оскільки для віднесення товару до певної групи необхідні спеціальні знання та дослідження, що, в свою чергу, потребує відповідної процедури.

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про наявність вмісту спирту - 35% у рідині, яка була у пластикових пляшках і яка знаходилась в магазині позивача.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що висновки контролюючого органу про наявність у пляшках фальсифікованих алкогольних напоїв жодними доказами не підтверджено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, зафіксованих в акті перевірки від 18.07.2019, відповідно, податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі цього акту перевірки, є протиправним, підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі № 340/528/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко