Справа № 754/1924/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Київ № 754/1924/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В. щодо невиконання виконавчого листа № 2-а-3792/2011 від 25.05.2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва та скасувати винесену ним постанову про закінчення виконавчого провадження №27534686 від 04.02.2020;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-а-3792/2011 від 25.05.2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2020 адміністративну справу №754/1924/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не проведено належним чином перевірку виконання боржником судового рішення, не з`ясовано всіх обставин належного виконання постанови Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 по справі № 2а-3792/2011, а тому оскаржувана постанова прийнята всупереч закону, є протиправною та підлягає скасуванню, а виконавче провадження підлягає відновленню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав правомірності спірної постанови про закриття виконавчого провадження, прийнятої в межах наданих повноважень та на підставі чинного законодавства. Відповідач зауважив, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2017 у справі № 754/9876/17, якою установлено, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 у справі № 2а-3792/2011 виконана у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Дослідивши заявлене клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Частиною 4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Разом з тим, відповідачем взагалі не обґрунтовано підстави та мотиви залучення до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також яким чином рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки останнього, враховуючи предмет спору.

Таким чином, у задоволенні клопотання про залучення третьої особи слід відмовити, оскільки таке клопотання суд визнає необґрунтованим.

Позивач скористався правом надати пояснення на відзив, у яких наголошував на тому, що відповідачем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито жодних заходів з примусового виконання постанови Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 по справі № 2а-3792/2011.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі №754/1924/20 та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 12.06.2020 учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи не надійшло.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2020 вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, оскільки зібраних у справі матеріалів достатньо для вирішення справи по суті, а неявка позивача не перешкоджає такому розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 по справі № 2а-3792/2011 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання проведення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з розмірів, визначених ст. ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з 5 листопада 2010 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат.

На виконання постанови суду, 25.05.2011 Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2а-3792/2011.

06.07.2011 постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною відкрито виконавче провадження з примусовою виконання виконавчого листа №2а-3792/2011 виданого Деснянським районним судом м. Києва (ВП №27534686).

24.05.2012 державним виконавцем направлено начальнику Головного правління Пенсійного фонду України в м. Києві направлено вимогу №132/6, якою зобов`язано виконати рішення суду у строк до 06.06.2012.

Згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.07.2012 №19251/12, встановлено, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 05.11.2010 в сумі 3361,56 грн. Нараховану виплату в розмірі 3361,56 грн. включено до відомості для проведення виплати.

30.07.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-3792/2011 виданого Деснянським районним судом м. Києва. Зі змісту постанови встановлено, що згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва від 11.07.2012 №19251/12, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії в сумі 2261,56 грн. та включено до відомості для проведення виплати. Рішення суду виконано.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2013 визнано неправомірною та скасовано постанову старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. про закінчення виконавчого провадження, винесену 30.07.2012 за виконавчим провадженням №27534686 з виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 у справі №2а-3792/2011. Виконавче провадження №27534686 з виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 у справі №2а-3792/2011 відновлено.

17.07.2013 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (ВП №27534686) з примусового виконання виконавчого листа №2а-3792/2011 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.12.2013 подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 по справі №2а-3792/2011 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання проведення перерахунку та виплати пенсії. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 3351,56 грн., які нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

28.01.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2013 скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про зміну способу та су виконання рішення відмовлено.

Після скасування зазначеної ухвали 03.12.2014 ОСОБА_1 направив до державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з проханням прийняти на виконанні виконавчий документ Деснянського районного суду м. Києва за № 2а-3792/11, виданий Деснянським районним судом м. Києва 25.05.2011.

15.12.2014 на адресу позивача з Управління державної виконавчої служби м. Києва надійшло повідомлення про направлення до Головного управління сінного фонду України у м. Києві виконавчого документу №2а-3792/2011 про перерахунок та виплату пенсії позивачу.

15.02.2015 на адресу позивача з Управління державної виконавчої служби м. Києва надійшло письмове повідомлення про передачу до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві виконавчого документу про погашення заборгованості по виплаті пенсії позивачу у межах бюджетних асигнувань тільки частково за період з 05.11.2010 по 22.07.2011 у сумі 3361,56 грн.

17.02.2015 позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо вирішення питання погашення заборгованості на підставі виконавчого документу, але йому було повідомлено про те, виконавчий документ знаходиться в управлінні без виконання.

31.03.2015 постановою Деснянського районного суду м. Києва визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. про повернення виконавчого документу стягувачеві, винесену 28.01.2014 за виконавчим провадженням №27534686 з виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 у справі №2а-3792/2011. Виконавче провадження №27534686 з виконання встанови Деснянського районного суду м. Києва від .2011 у справі №2а-2011 відновлено.

21.04.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (ВП №27534686) з примусового виконання виконавчого листа №2а-3792/2011 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

У зв`язку з тим, що станом 27.07.2015 виконавчий документ до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не надходив, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галиною Матвіївною, керуючись п.13 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», 27.07.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №27534686) з примусового виконання виконавчого листа №2а-3792/2011 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Даний виконавчий документ стягувачем пред`явлено до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та включено в реєстр відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою.

Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві 31.05.2015 передано пакет документів по виконанню виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 по справі №2а-3792/2011.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2015 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено: визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. щодо невиконання виконавчого листа № 2а-3792/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва 25.05.2011 року; скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. про закінчення виконавчого провадження № 27534686 від 27.07.2015; зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2а-3792/11, виданого 25.05.2011 Деснянським районним судом м. Києва.

04.02.2016 Головним державним виконавцем Новак Галиною Матвіївною винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (ВП 27534686) з примусового виконання виконавчого листа № 2а-3792/2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

03.03.2016 на адресу Відділу, в супроводі заяви стягувача надійшов виконавчий документ для приєднання до матеріалів виконавчого провадження.

04.03.2016 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця № 66/6.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.03.2016 №4653/03, повідомлено, що на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2011 у справі №2а-3792/2011 управлінням ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії виходячи з розмірів, вчених ст. ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з 05 листопада 2010 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком до змін в законодавстві по 22.07.2011. За період з 05.11.2010 по 22.07.2011 ОСОБА_1 кошти нараховані в сумі 3361,56 грн. Одночасно повідомлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», відповідно до повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 05.12.2014 №2369/04-31 управління листом від 17.12.2014 №26770/12 надіслано довідку від 15.12.2014 № 40 про здійснення нарахуванням ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

10.07.2017 державним виконавцем Відділу примусового виконання з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, при примусовому виконавчого листа № 2а-3792/2011 від 25.05.2011 винесено постанову накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві за невиконання рішення, штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2017 визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Н.М. від 10.07.2017 (ВП 27534686) про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України Києві у розмірі 5100 грн.

26.02.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального юстиції м. Києва Дяконом Назарієм Миколайовичем, при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-3792/2011 від 25.05.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зазначено що дане рішення підлягає виконанню в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів від 03.09.2014 року «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за ми суду, виконання яких гарантується державою».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.06.2019 визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального юстиції м. Києва Дякова Н.М. щодо виконання виконавчого провадження № 27534686 та скасовано постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві від 26.02.2018.

29.10.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським Андрієм Вікторовичем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 27534686 з примусового виконання виконавчого листа №2а-3792/2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

04.02.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 27534686.

Не погоджуючись з постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

За наведених норм державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання судових рішень відповідно до встановленого цим рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов`язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом установлено, що рішенням на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження № 27534686 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з розмірів, визначених ст. ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з 5 листопада 2010 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат

Як убачається з матеріалів справи, листом від 08.12.2019 № 296656/07 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві про те, що на виконання постанови Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 у справі № 2а-3792/2011 Управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 05.11.2010 по 22.07.2011 та нараховано кошти в сумі 3361,56 грн. Одночасно повідомлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», відповідно до повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 05.12.2014 №2369/04-31 управління листом від 17.12.2014 №26770/12 надіслано довідку від 15.12.2014 №40 про здійснення нарахуванням ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Водночас, зазначений лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не містить відомостей щодо фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 .

Жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вживались заходи для перевірки виплати позивачу нарахованої суми пенсії в сумі 3361,56 грн. відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що саме по собі здійснення нарахування належної до виплати суми пенсії без фактичної її виплати на користь позивача не свідчить про належне та фактичне виконання постанови Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 у справі № 2а-3792/2011 в повному обсязі, оскільки порушене право на отримання пенсії так і не було відновлене, а тому винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є передчасним та протиправним.

При цьому, покликання відповідача на те, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2017 у справі № 754/9876/17 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу установлено, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2011 у справі № 2а-3792/2011 виконане у повному обсязі, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій виконавчої служби, наявність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.02.2020 № 27534686 та відновлення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-3792/2011 від 25.05.2011.

Оцінюючи доводи позивача щодо не вжиття заходів виконавцем по перевірці виконання судового рішення у період з 22.07.2011 по теперішній час, суд зазначає наступне.

Законом України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491VI) Прикінцеві положення Закону України від 28.12.2010 № 2857VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 2857-VI) доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік (пункт 7 Закону № 3491-VI).

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова № 745), яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону №796ХІІ підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону № 2857-VI та постанови № 745.

Таким чином, з 23.07.2011 чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В абзаці 4 п. 3 Рішенням Конституційного Суду України від 19.06.2001 №9-рп/2201, зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

У абзаці 6 п. 2.1 Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначено, що Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Airey проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві. При цьому, період після ухвалення судом рішення, щодо якого, на думку позивача, порушуються його пенсійні права, і з якого у зв`язку з набранням чинності Закону № 3491-VI органами Пенсійного фонду України проводиться перерахунок пенсій таких категорій пенсіонерів як позивач, не підпадає під період, щодо якого захищено порушене право позивача і який досліджувався судом при вирішенні спору у 2011 році.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 21.02.2018 у справі № 619/2262/17 (К/9901/1564/17).

З наведеного вбачається, що доводи позивача у вказаній частині є необґрунтованими, підстав для вжиття заходів примусового виконання рішення суду, починаючи з 22.07.2011, судом не встановлено.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В. щодо невиконання виконавчого листа № 2-а-3792/2011 від 25.05.2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В про закінчення виконавчого провадження № 27534686 від 04.02.2020.

4. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-а-3792/2011 від 25.05.2011, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась