Справа № 240/2969/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 240/2969/20

адміністративне провадження № К/9901/14694/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 240/2969/20 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування вимог,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.02.2020 №3.3/9693 ВП №59631989, №3.3/9664 ВП №59643516, №3.3/9654 ВП №59647470, №3.3/9632 ВП №59646291.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року, позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху. Виявлені недоліки скаржнику запропоновано усунути шляхом сплати судового збору та надіслання відповідних доказів на підтвердження його сплати.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2020 року продовжено Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області строк на виконання недоліків зазначених в ухвалі Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 240/2969/20 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 04 серпня 2020 року - 10 серпня 2020 року.

25 серпня 2020 року скаржником подано повторне клопотання про продовження строку на усунення недоліків, яке мотивоване тим, що відповідно до виписки по рахункам ГУ Держгеокадастру у Житомирській області станом на 19 серпня 2020 року за кодом економічної класифікації видатків « 2800» сума наявних коштів на рахунку недостатня для сплати судового збору. Зазначають про продовження Урядом карантину до 31 серпня 2020 року та відповідно необхідності продовжити строк на усунення недоліків цієї касаційної скарги до 31 серпня 2020 року.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до якої одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Суд, перевіряючи обставини щодо клопотання про продовження строку виконання вимог ухвали, дійшов висновку, що будь-яких доказів щодо вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у справі № 240/2969/19 фінансування з Державного бюджету України заявником до клопотання не додано.

Проблема фінансування бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору, встановленого законом.

З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору є обов`язком скаржника, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочення чи розстрочення від його сплати є неприпустимим.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

На підтвердження доводів, викладених у заяві про продовження строку на усунення недоліків, заявником не надано жодних доказів на підтвердження вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

Більше того подані заявником докази не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку на усунення недоліків.

У клопотанні про продовження строку на усунення недоліку касаційної скарги скаржник не наводить обставин, які б давали підстави вважати, що продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги буде ефективним в контексті реалізації права відповідача на касаційне оскарження судових рішень.

За наведених обставин, є всі підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчився, а скаржником виявлені недоліки касаційної скарги не усунуто.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо сплати судового збору для чого, як особа, зацікавлена в поданні касаційної скарги, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Оскільки Верховний Суд ухвалою від 04 серпня 2020 року вже продовжував строк для усунення недоліків касаційної скарги, то повторне звернення щодо продовження такого строку у зв`язку з неможливістю вчасно направити документ про сплату судового збору, задоволенню не підлягає.

За наслідками не виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до частини другої статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 240/2969/20 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування вимог - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов