Справа № 520/4986/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. № 520/4986/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченко А.В. розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, код ЄДРПОУНОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4,м. Київ 53,04053, ) , третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУНОМЕР_2) , третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОНОМЕР_3) , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (пров. Банний, буд. 1,м. Харків,61003, ) , про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України № 1397/5 від 13.04.2020р., скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 №47029249 прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та заблоковано доступ приватному нотаріусу приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України №1397/5 від 13.04.2020р., скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 №47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та заблоковано доступ приватному нотаріусу приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Спірний наказ прийнято Міністерством на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.02.2020 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 18.11.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.11.2019 за № 40215-33-19.

Позивач вважає, що рішення відповідача не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняте з порушенням відповідної процедури, порушує права та законні інтереси Приватного нотаріуса, які підлягають до судового захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зважаючи на наступне. Оскаржуваний наказ є таким, що суперечить вимогам статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015р., а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

У відповідності із ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в по рядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

До Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_1 від 18.11.2019, в якій скаржник повідомляє, що 23.10.2019 з інформаційної довідки № 1856349 йому стало відомо про рішення про державну реєстрацію від 24.05.2019 № 47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Як зазначив ОСОБА_1 вказаним рішення на його квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та належить йому на підставі договору куплі-продажу № 286 від 19.02.2011, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петріченко О.О., Позивачем було зареєстровано іпотеку за договором відступлення права вимоги № 8893 від 12.11.2010, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Розглянувши зазначену скаргу, перевіривши відомості, що містяться в Державному реєстрі прав, додані до скарги документи, встановивши обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, Колегією Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України дійшла до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до висновку від 24.01.2020, колегія розгляну вши скаргу ОСОБА_1 від 18.11.2,019, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 19.11.2019 за № 40215-33-19, рекомендувала:

1. Скаргу ОСОБА_1 від 18.11.2019 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 № 47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3

3. Тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру прав приватному нотаріусу ОСОБА_3 строком на гри місяці.

Матеріалами справи підтверджено, що 24.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_3 зареєстровано заяву в базі даних заяв Державного реєстру прав за № 34224953 (далі заява, щодо державної реєстрації виникнення іншого речового права (іпотеки) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яку подано уповноваженою особою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" Михайловим Олександром Ігоровичем.

До заяви було додано: договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 за реєстровим № 2368;рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2012 у справі №2-9995/11;договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар ЇМ. за реєстровим № 8893; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2011 р. у справі № Б-39/181-10.

Приватним нотаріусом ОСОБА_3 встановлено черговість розгляду заяв в базі даних заяв Державного реєстру прав за критерієм пошуку "реєстра ційний номер об`єкта нерухомого майна", "адреса об`єкта нерухомого майна та складової частини", здійснено пошуки в Державному реєстрі прав за критеріями пошуку: "адреса об`єкта нерухомого майна", "реєстраційний номер об`єкта неру хомого майна", "прізвище, ім`я, по-батькові", "податковий номер".

За результатами розгляду заяви приватним нотаріусом ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 № 47029249, на підставі якого проведено державну реєстрацію виникнення іншого речового права (іпотеки), де іпотекодержателем зазначено товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", а іпотекодавцем ОСОБА_1 (номер запису про державну реєстрацію іпотеки 317023130)

Судом також встановлено, що відповідно до умов доданого до заяви договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 за реєстровим № 2368, сторонами за цим договором виступили закри те акціонерне товариство "ОТП Банк" та ОСОБА_4 .

Як вбачалось із інших доданих документів, в подальшому між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та товариством з обмеженою відповід альністю "ОТП Факторинг Україна" укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нота ріального округу Бондар І.М. 12.11.2010 за реєстровим № 8893.

Будь-яких інших документів, які б вказували па зміну сторони до говору, а саме іпотекодавця, до заяви додано не було.

З доданих до заяви рішень судів вбачається наступне: постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2011р. скасовано по станову Господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі № Б-39/181-10 та припинено провадження про визнання банкрутом ФО-П ОСОБА_4 .

Предметом судового розгляду Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-9995/11 було звернення стягнення на предмет іпотеки за кредит ним договором від 12.12.2007, укладеним між закритим акціонерним товари ством "ОТП Банк" та ОСОБА_4 .

Натомість, не встановлено, що предметом спорів, які були на розгляді у цих судових інстанціях було питання щодо зміни сторони за договором іпотеки, а саме іпотекодавця, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 за реєстровим № 2368.

Таким чином, всупереч вимогам Закону, заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження не від повідають поданим документам, отже додані до заяви ТОВ "ОТП Фа кторинг Україна" копії договорів та рішень судів не встановлюють закон них підстав для прийняття нотаріусом, як реєстратором, рішення про державну реєстрацію виникнення іншого речового права (іпотеки) на вказане нерухоме майно огляду на наступне.

Правові засади та процедура державної реєстрації речових прав на неру хоме майно та їх обтяжень регулюються Законом та Порядком державної реє страції речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим по становою КМУ від 25.10.2019 №1127 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Державний реєстр прав - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про забезпечені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною третьою статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для: державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання Документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац перший частини другої статті 18 Закону).

При цьому відповідно до частини четвертої статті 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідальності законодавству і поданим/отриманим документам.

Абзацом першим частини першої статті 22 Закону визначено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав, зокрема, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Розгляд заяв про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: подання документів /для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у частині третій статті 10 Закону, інформації про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав (частина п`ята статті 23 Закону).

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

За наявності підстав, визначених частиною першою етапі 24 Закону, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно із абзацами першим, другим пункту 12 Порядку №1127, розгляд заяви та документів поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення держав тої реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством,, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Враховуючи викладене вище, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_3 належним чином не перевірено підстави для проведення державної реєстрації іпотеки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 № 47029249 прийняте з порушенням вимог статей 10,18, 24 Закону.

Відповідно до підпунктів "а", "г" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема про задоволення (повне Чи часткове) скарга шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скарж нику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до частини третьої статті 26, підпунктів "а","г" пункту 2 ча стини шостої статті 37 Закону на підставі висновку Колегії від 28.02.2020, Міністерством юстиції України було прийнято наказ від 13.04.2020 № 1397/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", який на виконання вимог Закону листом Мін`юсту від 16.04.2020 надісланий заці кавленим особам.

Суд також звертає увагу на те, що 22.05.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 825/2328/16 досліджував питання щодо наслідків порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Отже, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18 (ЄДРСРУ № 88886338), від 11,02.2020 року ( справа № 210/3268/15-а, ЄДРСРУ № 87516462 ), від 20 грудня 2019 року (справа №820/3914/17, ЄДРСРУ № 86504728), від 29 листопада 2019 року (справа № 3 5 9/7194/16-а, ЄДРСРУ № 86000220), від 24.10.2019 року (справа №806/1243/17) та у постанові від 10.07.2019 (справа №804/639/18),

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 13.04.2020 № 1387/5 є правомірним та законним, оскільки прийнятий з дотриманням приписів законодавства, а отже позовні вимоги ОСОБА_3 є такими, що не підлягать задоволенню.

Європейським судом визначено сутність принципу правової визначеності, як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онерїлдіз проти Туреччини).

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В.Зінченко