Справа № 640/18651/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року м. Київ № 640/18651/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Бюро вин"
до Офісу великих платників податків Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» (далі - позивач та/або ТОВ «Бюро вин») з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 року № та стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним вчинено всі дії щодо реєстрації податкових накладних в межах строків встановлених Податковим кодексом України для їх реєстрації, однак така реєстрація не відбулася з незалежних від ТОВ «Бюро вин» причин, а тому відсутні підстави для застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до них.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній наполягає на правомірності прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому наводить доводи на спростування тверджень контролюючого органу та просить суд задовольнити адміністративний позов.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України Офісом великих платників податків Державної податкової служби проведено камеральну перевірку щодо порушення порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних наведених в додатку №1 до акту, за наслідком якої складено акт від 28.05.2019 року №1553/28-10-41-04/34817341 (далі - акт перевірки).

У висновку акту перевірки вказано, що її дані свідчать про порушення ТОВ «Бюро вин» пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, а саме реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням законодавчо встановлених термінів.

Згідно із додатком 1 до акту камеральної перевірки в ході її проведення встановлено порушення граничних термінів реєстрації 61 податкової накладної.

На підставі наведених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 року №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів - 28 925, 16 грн. та за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів у розмірі 1 779, 26 грн (далі - спірне та/або оскаржуване рішення).

Загальна сума штрафу за оскаржуваним рішенням становить 30704, 42 грн.

Не погоджуюсь із спірним рішенням позивачем подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 11.09.2019 року №1349/6/99-00-08-05-05 скаргу ТОВ «Бюро вин» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 року № без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно із пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

В свою чергу, пунктом 1201.1 статті 1201.1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунку.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти висновку, що платник податків зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При цьому, у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з Податковим кодексом України.

Водночас, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із пунктом 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податковий накладних, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд звертає увагу, що спірним аспектом в межах даної адміністративної справи є встановлення строків реєстрації податкових накладних, зафіксованих в акті перевірки, у кількості 61 штук.

Як стверджує позивач, відповідні податкові накладні скеровані для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах граничних строків їх реєстрації, проте не були зареєстровані вчасно з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» скеровано до Державної фіскальної служби України запит щодо відсутності квитанції про реєстрацію (або відмову в реєстрації) відправлених в ДФС податкових накладних від 22.01.2019 року №38.

За наслідком розгляду вказаного запиту Департамент інформаційних технологій Державної фіскальної служби України листом від 11.02.2019 року №6807/6/99-99-09-070215 повідомила, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних, зазначені в зверненні 61 податкова накладна зареєстровані протягом операційного дня з моменту їх надходження, про що на електронну адресу (по прямому з`єднанню) було повідомлено квитанціями №1.

Згідно із наданими позивачем документами, а саме виписки з програми М.Е.ДОК податкові накладні у кількості 61 штука, які відображені в акті перевірки, відправлені до Державної фіскальної служби в межах граничних строків реєстрації податкових накладних та в межах операційного дня із наявним достатнім реєстраційним лімітом.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність суттєвих розбіжностей в частині дати реєстрації податкових накладних, вказаних у листі від 11.02.2019 року №6807/6/99-99-09-070215.

При оцінці вказаних суперечностей суд враховує наступне.

Так, частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, в контексті положень частини 2 статті 72 КАС України встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

В свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність належних, достовірних доказів на підтвердження обставин скерування позивачем для реєстрації 61 податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах граничних строків, встановлених ПК України, в межах операційного дня та за наявності реєстраційного ліміту.

Суд наголошує, що контролюючим органом на виконання частини 2 статті 77 КАС України не надано до суду належних та достовірних доказів на спростування тверджень ТОВ «Бюро вин».

Більше того, суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відзиві на позовну заяву контролюючим органом жодним чином не спростовано належність поданих позивачем доказів та не наведено жодного сумніву щодо достовірності таких доказів.

При цьому, відповідачем не надано до суду жодних належних та достатніх доказів щодо прийняття рішення (вчинення дій) в межах операційного дня шляхом надіслання позивачу квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вищенаведені приписи дають підстави для висновку про те, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі №826/1700/18.

Передбачені статтею 120-1 ПК України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

Тобто, застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкових накладних, передбачених статтею 120-1 ПК України можливе лише за наявності його вини.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем вчинено усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації відповідних податкових накладних.

Таким чином, за підсумком наведеного, приймаючи до уваги те, що затримка реєстрації податкових накладних у кількості 61 штука у Єдиному реєстрі податкових накладних виникла не з вини позивача, підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій визначених у спірному рішенні є безпідставним.

Даний правовий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 20.03.2018 року у справі №819/777/17, від 30.01.2018 року у справі №815/2745/17.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору у розмірі 1921, 00 грн. підлягає стягненню з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин».

Що ж стосується витрат на правову допомогу суд зверне увагу на наступне.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4-7 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, між ТОВ «Бюро вин» та Адвокатським бюро «Ольги Петрухіної» укладено договір про надання правничої допомоги від 02.01.2019 року, відповідно до умов якого бюро зобов`язується надати позивачу правничу (правову) допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадках, якщо така оплата передбачена договором: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру, складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства, представництво та захист інтересів клієнта.

У відповідності до пункту 4.1 вказаного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремими додатковими угодами, що є невід`ємною частиною цього Договору та набувають чинності з дня їх підписання Сторонами.

25.09.2019 року Сторонами укладено додаткову угоду №3 до Договору №1/2019 про надання правничої допомоги від 02.01.2019 року, відповідно до умов якої Бюро зобов`язується надати правничу допомогу при оскарженні в судовому порядку в Окружному адміністративному суду міста Києва податкового повідомлення-рішення від 26.06.2019 року № Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, зокрема, підготовка та подання позову до Окружного адміністративного суду місті Києва.

Згідно із пунктом 2.1 додаткової угоди за складання та подання позову відповідно до пункту 1.1 розмір гонорару становить 5000,00 грн. без ПДВ та сплачується Клієнтом безготівковим рахунком на рахунок Бюро протягом 5 днів з дати підписання Додаткової угоди.

В матеріалах справи наявний акт від 09.10.2019 року №80 - гонорар за складання та подання позову до Окружного адміністративного суду міста Києва щодо оскарження ППР від 26.06.2019р. № Офісу великих платників податків ДФС, сума 5000,00 грн.; рахунок на оплату №94 від 30.09.2019 року, платіжне доручення №25716 від 17.10.2019 року на суму 5000,00 грн.

Між тим, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що витрати на правову допомогу є неспівмірними із наданою правовою допомогою, оскільки позовна заява за своїм змістом в більшій мірі є ідентичною скарзі ТОВ «Бюро вин» до ДФС України від 16.07.2019 року.

Суд погоджується зі наведеними доводами контролюючого органу та зазначає, що позовна заява за своїм змістом в більшій її частині відповідає скарзі ТОВ «Бюро вин» до ДФС України від 16.07.2019 року.

За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та присудити до стягнення 4000 грн. Зазначене сума обумовлена тим, що для складання та подання позовної заяви Бюро витрачено час і для підготовки додатків до позовної заяви, у тому числі час на її подання нарочно до суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 132, 134, 139, 77-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» (01133, м. Київ, вул. Мечникова, б. 9, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 року №, прийняте Офісом великих платників податків Державної податкової служби.

3. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» (01133, м. Київ, вул. Мечникова, б. 9, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» (01133, м. Київ, вул. Мечникова, б. 9, ) понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева