Справа № 280/5257/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 вересня 2020 року Справа № 280/5257/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, 3) до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69089, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, 16-а) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Відрадненське" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62560893 від 14.07.2020.

Ухвалою суду від 06.08.2020 заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду на підставі частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 06.08.2020 позовну заяву у справі № 280/5257/20 залишено без руху та наданий позивачу строк 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою від 26.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 07.09.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової А.А. перебуває зведене виконавче провадження № 56298325 від 02.05.2018 про стягнення з позивача на користь юридичних осіб боргу. До складу зведеного виконавчого провадження № 56298325 входило виконавче провадження № 56313515 від 29.05.2018 (яке відкрито до змін від 28.08.2018, якими ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» змінено) про стягнення на користь ТОВ «Сільгосптехнологія» 610720 грн. боргу та 9160,80 грн. судового збору на підставі наказу 908/2423/17 від 16.04.2018 виданого Господарським судом Запорізької області. Виконавче провадження № 56313515 було відкрито 29.05.2018, виконавчий документ стягувачем не забирався та виконавцем не повертався, провадження було закрите 13.07.2020.

Відповідачем постановами від 13.07.2020 виконавче провадження № 56313515 було закінчено у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі відповідно до виконавчого документу та виведено із зведеного виконавчого провадження № 56298325.

Постановою від 14.07.2020 відповідачем було відкрито виконавче провадження № 62560893 на підставі постанови від 13.07.2020 № 56313515.

Зазначає, що з аналізу змін до Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як у період після 20.08.2018 розмір виконавчого збору складав 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Таким чином положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній в період до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність боржника, в порівнянні з нормами ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній з 28.08.2018), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що на виконанні у Запорізькому районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження ВП № 56298325 з примусового виконання: судовий наказ № 908/132/18 виданий 05.03.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Бонус» заборгованості у сумі 11353,3 грн.; наказ № 908/2377/17 виданий 12.04.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь Сільськогосподарського ТОВ «Славутич» заборгованості у сумі 434114,78 грн.; наказ № 908/1784/17 виданий 04.12.2017 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Укр-Агро-Пром» заборгованості у сумі 223021,84 грн.; наказ № 908/234/18 виданий 04.05.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Маїс-Агро» заборгованості у сумі 304848,58 грн.; судовий наказ № 908/42/18 від 18.05.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Неовак» заборгованості у сумі 6175,67 грн.; наказ № 908/677/18 виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Мдіна, ЛТД» заборгованості у сумі 11704,97 грн.; наказ № 908/1270/18 виданий 26.11.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Текро» заборгованості у сумі 940142,32 грн.; наказ № 908/845/18 від 29.08.2018 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 870209,7 грн.; виконавчий лист № 317/2740/18 виданий 05.09.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 916,67 грн.; виконавчий лист № 317/2740/18 виданий 05.09.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 11515,08 грн.; наказ № 908/1274/19 виданий 13.11.2019 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ПП «Торговий Дім «Глобал Груп» заборгованості у сумі 177528,43 грн.

03.05.2018 до відділу надійшла заява від ТОВ «Сільгосптехнологія» з оригіналом виконавчого документу № 908/2423/17 виданого 16.04.2018 про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Сільгосптехнологія» 610720 грн. основного боргу та 9160,8 грн. судового збору.

03.05.2018 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56313515, у якій вказано, що з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 61988,08 грн. та направлена сторонам виконавчого збору.

05.06.2018 винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 56298325. В ході проведення виконавчих дій з боржника стягнуто 25641,76 грн.

26.06.2020 від стягувача ТОВ «Сільгосптехнологія» надійшло клопотання про закриття виконавчого провадження у звязку з повним фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

13.07.2020 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 36346,32 грн., постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження та постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору виведена в окреме виконавче провадження на підставі чого 14.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62560893. 14.07.2020 винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн та постанову про приєднання виконавчого провадження до складу зведеного виконавчого провадження № 56298325. Вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята в межах чинного законодавства та просить в задоволенні позову відмовити.

07.09.2020 до суду подано клопотання, в якому позивач просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження, а відповідач не заперечує, про що свідчить відповідна відмітка.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 14.03.2018 у справі № 908/2423/17, яке набрало законної сили 13.04.2018, було видано наказ про примусове виконання судового рішення про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Сільгосптехнологія» основного боргу у розмірі 610720 грн. та 9160,80 грн. судового збору.

03.05.2018 до відділу надійшла заява від ТОВ «Сільгосптехнологія» з оригіналом виконавчого документу № 908/2423/17 виданого 16.04.2018 про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь ТОВ «Сільгосптехнологія» 610720 грн. основного боргу та 9160,8 грн. судового збору.

03.05.2018 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56313515, у якій вказано, що з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 61988,08 грн. та направлена сторонам виконавчого збору.

05.06.2018 винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 56298325. В ході проведення виконавчих дій з боржника стягнуто 25641,76 грн.

26.06.2020 від стягувача ТОВ «Сільгосптехнологія» надійшло клопотання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

13.07.2020 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 36346,32 грн., постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження та постанову про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з тим, що постанова про стягнення виконавчого збору виведена в окреме виконавче провадження, 14.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62560893 з примусового виконання постанови № 56313515.

14.07.2020 винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн та постанову про приєднання виконавчого провадження до складу зведеного виконавчого провадження № 56298325.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Так, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції чинній до 28 серпня 2018 року) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частиною 4 статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тому, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що з 28 серпня 2018 року частину 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ змінено, (Законом України № 2475-VIII від 3 липня 2018 року) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості ПАТ «Відрадненське», база обрахунку виконавчого збору змінювалась.

Так, у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Як було встановлено раніше, 13 липня 2020 року старшим державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно до виконавчого документу та виведено із зведеного виконавчого провадження № 56298325. Після чого державним виконавцем винесена постанова від 14.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62560893 на підставі постанови від 13.07.2020 № 56313515.

При цьому, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції чинній у період до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність ПАТ «Відрадненське», як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 640/685/19.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року справа № 2540/3203/18.

Крім того, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Зазначене дає підстави для висновку, що державний виконавець приймаючи спірну постанову не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

При цьому, оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2020 у виконавчому провадженні № 62560893 була постанова про стягнення виконавчого збору 13 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 56313515, то суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2020 у виконавчому провадженні № 62560893.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що під час складення спірної постанови відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України; необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо та не пропорційно.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2102 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, 3) до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69089, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, 16-а) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакової А.А. про відкриття виконавчого провадження №62560893 від 14.07.2020.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, 3) за рахунок Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69089, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, 16-а) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня й ого проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08.09.2020

Суддя А.В. Сіпака