Справа № 400/2784/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 р. № 400/2784/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_2

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 29 578,18 грн;

- зобов`язати до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити невиплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 29 578,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час проходження військової служби в Збройних Силах України позивач не отримував належним чином необхідне їй речове майно. В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 "Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" позивачу при звільненні зі служби грошову компенсацію за неотримане речове майно не було виплачено в зв`язку з відсутністю відповідного фінансування від головного розпорядника коштів Головного управління Національної Гвардії України на рахунок відповідача. Посилання відповідача на відсутність коштів, не є підставою, на думку позивача, для невиконання своїх зобов`язань.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року відкрито провадження по справі та постановлено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

10.08.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав того,що станом на момент прийняття наказу про звільнення позивача, останній погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та відповідно не оскаржив своє звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Також вказав на те, що на даний момент у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кошти для виплати компенсації військовослужбовцям за неотримане речове майно відсутні на рахунках.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних у справі матеріалів та відповідно до строків, визначених в ухвалі про відкриття провадження .

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 02.06.2020 року № 121 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Перед звільненням позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі та надати Довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Рапорт позивача було задоволено та 02.06.2020 року позивачу надано Довідку № 557 від 02.06.2020 року "Про вартість речового майна, що належить до видачі". Відповідно до вказаної Довідки, вартість недоотриманого позивачем речового майна складає 29 578,18 грн., про що зазначено в Наказі про виключення позивача особового складу військової частини, але позивачу не було виплачено грошову компенсацію.

Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 3-5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року, встановлено, що Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

Матеріали справи містять витяг із наказу №121 від 02.06.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) в якому зазначено суму грошової компенсації за неотримане речове майно позивача складає 29 578,18 грн.

Отже, на час підписання наказу № 121 від 02.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , останній мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач доказів виплати компенсації за неотримане речове майно суду не надав, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 29 578,18 грн.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 29 578,18 грн. (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривні 18 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя В. С. Брагар