Справа № 340/1994/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1994/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі судді Казанчук Г.П. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Гулого А.В., звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточненою (а.с.21-23), в якій просить:

- визнати наказ № 128 від 07.03.2019 року «Про встановлення розміру премії за лютий 2019 року командирам військових частин безпосереднього командування» протиправним в частині встановлення ОСОБА_1 премії у розмірі 50% посадового окладу;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 різницю між належною (130%) та фактично виплаченою (50%) премією за лютий 2019 року у розмірі 80% посадового окладу.

Ухвалою судді від 23.06.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків (а.с.17).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (а.с.25).

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що в наказом Національної гвардії України від 07.03.2019 року ОСОБА_1 було зменшено суму премії з 130% до 50%, при цьому жодних порушень службової дисципліни ОСОБА_1 не допускав, а відтак вважає такий наказ протиправним та просить стягнути недоплачену суму премії.

Представником головного управління Національної гвардії України (надалі відповідач) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі (а.с.30-34), а також зазначено про пропуск місячного строку встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Крім того, у відзиві наголошено на тому, що розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України на підставі наказу з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України та відповідно до положення про преміювання військовослужбовців, в якому зазначено що щомісячне преміювання військовослужбовців, які займають посади льотного складу і виконують польоти встановлено до 130% посадового окладу (не обов`язково 130% посадового окладу, як зазначає представник позивача у позові).

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій, які перераховані у п.6 Розділу XVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, а відтак зменшення премії відбулось з порушенням даної інструкції (а.с.42).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) проходив військову службу у Національній гвардії України з 12.08.1996 року, а наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №94 від 16.04.2019 року припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини, а з 17.04.2019 року з усіх видів забезпечення та звільнено ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних сил України (а.с.7).

Звернувшись до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із запитом, позивач дізнався про те, що у березні згідно наказу командувача національної гвардії України від 07.03.2019 року №128 «Про встановлення розміру премії за лютий 2019 року командирам військових частин безпосереднього підпорядкування» ОСОБА_1 встановлено премію в розмірі 50% (надалі спірний наказ, а.с.8).

Отже правомірність та законність вищезазначеного наказу є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Стосовно доводів відповідача про пропуск місячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державної службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України наведено визначення публічної служби - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, проходження позивачем військової служби в розумінні КАС України є проходження публічної служби.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові ВСУ від 14.12.2016 року по справі № 428/7002/14-ц Верховний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Фактично, як зазначив представник позивача, порушене право позивача є у виплаті премії в меншому розмірі, як на його думку, ніж це визначено нормами закону. Враховуючи, що премія є складової грошового забезпечення, а відтак місячний строк звернення до суду в даному випадку не застосовується. Отже доводи відповідача відхилені.

Стосовно законності спірного наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу XVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року №200, зареєстровану в Міністерстві юстиції України від 05 квітня 2018 року (надалі Інструкція №200) грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).

Командири (начальники) військових частин Національної гвардії України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, враховуючи специфіку та особливості виконання покладених завдань на військову частину.

Розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.

Виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, що настає за місяцем преміювання. У разі переведення або звільнення військовослужбовців з військової служби - у місяці виключення зі списків особового складу в розмірі, що визначається пропорційно часу їх служби в поточному місяці.

Розмір преміювання військовослужбовців визначено розпорядженням Головного управління Національної гвардії України від 08.01.2019 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України».

Так у пункті 1 частини 4 зазначеного розпорядження визначено, що військовослужбовцям Національної гвардії України необхідно встановити щомісячне преміювання військовослужбовців які займають посади льотного складу і виконують польоти за планами бойової (льотної) підготовки в складі екіпажів літаків, вертольотів, у розмірі до 130% посадового окладу.

Зміст даної норм зводиться до того, що відповідач має право встановити премію у розмірі до 130%, натомість визначення розміру премії є виключним правом відповідача, з урахуванням кошторису Національної гвардії України за конкретний період.

Отже, особам, які проходять військову службу кожного місяця в межах кошторису Національної гвардії України визначається розмір такої премії, а відтак позивачу у березні місяці не було зменшено розмір премії (як зазначає представник позивача), а було її встановлено за лютий місяць 2019 року у розмірі 50%. Представник відповідача помилково ототожнив поняття «зменшення розміру премії» через порушення службової дисципліни та «щомісячне встановлення» у відповідних наказах розміру премії.

Премія - основний, найбільш ефективний стимулюючий виробничу, підприємницьку, торговельну або комерційну діяльність вид додаткової, понад основну, заробітної плати, яка виплачується за поліпшення основних показників колективної та індивідуальної праці працівників, а також кінцевих загальних результатів виробничої, підприємницької, торговельної або комерційної діяльності (преамбула Методичних рекомендацій щодо оплати праці працівникам малих підприємств, схвалених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.08.2004 року № 186).

Тобто нарахування премії не є обов`язком роботодавця, а є його правом.

При цьому суд не може надати правову оцінку щодо правомірності не встановлення позивачу максимального розміру премії, адже саме на командира військової частини законом покладено таке право з розрахунку економії фонду оплати праці і такі повноваження є дискреційними.

Отже суд погоджується з позицією відповідача, що розпорядженням Головного управління Національної гвардії України від 08.01.2019 року визначено граничну межу визначення премії у розмірі 130%, а не обов`язок нарахування премії у максимально визначеному розмірі.

Стосовно посилання представника позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" суд зазначає, що зазначене рішення не може бути застосовано до даних правовідносин, оскільки воно стосувалось обмежень обов`язковим виплат, натомість, як зазначено судом вище, премія не є обов`язковою виплатою, а її розмір встановлюється у межах кошторису та з урахуванням усіх інших обставин.

Аналізуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що встановлюючи позивачу розмір премії 50% за лютий 2019 року у спірному наказі, відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством України, а відтак у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної гвардії України (вул. Народного Ополчення, 9-А, м. Київ, 03151; ) про визнання протиправним наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук