Справа № 420/6405/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6405/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про:

визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні №62455053 про арешт майна та коштів боржника від 02.07.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначила, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем у порушення вимог статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» було накладено арешт на все майно та всі кошти позивача, без виявлення майна позивача та без отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Крім того, ОСОБА_1 наголошувала, що не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження так була позбавлена права після отримання постанови на наступний день повідомити виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником, виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, встановлення відстрочки, тощо.

Також, позивачем вказувалося, що приватний виконавець наклав арешт на рахунок зі спеціальним режимом (призначеним для отримання заробітної плати) та з нього було списано кошти, чим було порушено право ОСОБА_1 , на оплату праці.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 4 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ. Витребувано у ОСОБА_1 докази, що рахунок № НОМЕР_1 ) Акціонерного банку «Південний» належить до рахунку призначеного для отримання заробітної плати.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (електронною поштою та телефонограмами).

У судове засідання, призначене на 09 вересня 2020 року о 10 годині 00 хвилин, особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду справ про оскарження рішень органів державної виконавчої служби та приватних виконавців та керуючись частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін повідомлених належним чином.

У встановлений судом строк, відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх.№35682/20 від 08.09.2020р.).

Відзив обґрунтований наступним.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Боржником ОСОБА_1 не було виконано вимоги пункту 3 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», тобто своєчасно не було надано декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким вона володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні їй від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

За приписами частини 1, абзаців 1, 3 частини 2, частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

02.07.2020 року, у відповідності до положень статей 18, 26, 27, 28, 42, 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», статті 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 10.1., 10.3., Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, пунктів 1.2., 6.1, 6.2., 6.3., 6.10., 6.11., 6.12. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, пунктів 4.1.9., 4.1.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за заявою представника стягувача, та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, була винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 122083,18 гривень, а також накладено арешт на грошові кошти усіх видів валют та банківських металів на суму 122083,18 гривень, з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на усіх рахунках боржника ОСОБА_1 , а також на тих рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про накладення арешту у будь-якій банківській установі, що здійснює діяльність на території України, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження відповідного повідомлення.

Однак, у даному випадку, згідно відповіді Державної фіскальної служби України, рахунки ОСОБА_1 , не мають спеціального режиму використання (зарплатний, пенсійний, тощо) (а.с. 54-66).

Від третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», жодних пояснень, клопотань по справі - не надходило.

Станом на 09 вересня 2020 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

02.07.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича з заявою (а.с.68-70) про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бершацького Ігоря Вікторовича від 19.06.2020 року за реєстровим №6781 (а.с.79-80), про стягнення з громадянки ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №47014 від 15.09.2011 року, укладеним з ПАТ «АСТРА БАНК» («Дельта Банк») (а.с.71-78), право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» на підставі договору №993 про відступлення права вимоги, укладеного 16.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна». Сума заборгованості становить 108766,53 гривень.

Також, у вищевказаній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» просило приватного виконавця одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та направити постанову про накладення арешту до відповідних реєструючих органів та/або внести арешт до відповідного реєстру обтяжень речових прав на рухоме та нерухоме майно, оголосити у розшук рухоме майно боржника (у разі наявності), накласти арешт на банківській рахунки боржника (а.с.68-70).

02 липня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, розглянута заява стягувача про примусове виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем за №6781 від 19 червня 2020 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62455053 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №47014 від 15.09.2011 року у розмірі 108766,53 гривень (а.с.82-84).

02.07.2020 року, у відповідності до положень статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08 вересня 2016 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 10916,65 гривень (а.с.86-88).

02.07.2020 року, у відповідності до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження та пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 2000,00 гривень (а.с.90-92).

02.07.2020 року, у відповідності до положень статей 18, 26,27,28,42,48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», статті 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 10.1., 10.3., Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, пунктів 1.2., 6.1., 6.2., 6.3., 6.10., 6.11., 6.12. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, пунктів 4.1.9., 4.1.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за заявою представника стягувача, та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем була винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 122083,18 гривень, а також накладено арешт на грошові кошти усіх видів валют та банківських металів на суму 122083,18 гривень, з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на усіх рахунках боржника ОСОБА_1 , а також на тих рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про накладення арешту у будь-якій банківській установі, що здійснює діяльність на території України, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Вищевказані постанови отримані ОСОБА_1 - 10 липня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №156, яке міститься у матеріалах справи (а.с.128).

Вважаючи постанову про арешт майна та коштів боржника протиправною, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина перша, друга).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7 частини третьої).

Відповідно до статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (частина п`ята).

Як встановлено судом, на виконання статті 26 Закону №1404-VIII, постановою приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайоича від 02.07.2020 року, відкрито виконавче провадження №62455053 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №47014 від 15.09.2011 року у розмірі 108766,53 гривень (а.с.82-84).

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (абзаци перший, третій частини другої статті 56 Закону №1404-VIII).

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 Закону №1404-VIII).

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, у день їх винесення (частина четверта статті 56 Закону №1404-VIII).

У порядку, встановленому статтею 56 Закону №1404-VIII, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (частина десята).

Аналіз наведених положень Закону №1404-VIII дає підстави стверджувати, що накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках боржника, є одним із визначених вказаним законом заходів щодо примусового виконання рішень.

Судом встановлено, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідачем винесено постанову про арешт майна та коштів боржника, якою накладено арешт та все рухоме та нерухоме майно, що належать на праві приватної власності боржнику та на грошові кошти, всіх видів валют та банківських металів, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - ОСОБА_1 , виключно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, про що безпосередньо зазначено у постанові про арешт майна та коштів боржника від 02.07.2020 року (а.с.94-96).

Постанова про накладення арешту на майно та кошти боржника у виконавчому провадженні №62455053 була отримана ОСОБА_1 10 липня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №156, яке міститься у матеріалах справи (а.с.128).

Таким чином, твердження позивача, що вона не була повідомлена належним чином про відкриття виконавчого провадження, а приватним виконавцем не було встановлено факту отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження, чим позбавлено її права повідомити виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником, виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, встановлення відстрочки, тощо - під час судового розгляду справи не знаходять свого підтвердження.

Щодо посилань ОСОБА_1 , що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М., було накладено арешт на її банківський рахунок, який відноситься до рахунку зі спеціальним режимом та призначений для отримання заробітної плати, суд зазначає наступне.

Приписами абзацу 2 частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII, встановлено заборону звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, частиною 3 статті 52 Закону №1404-VIII визначено, що не підлягають арешту у порядку, встановленому цим Законом кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання у частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, рахунки, визначені частиною 2 статті 48 Закону №1404-VIII, є спеціальними для цілей застосування обмежень при застосуванні положень, визначених пунктом 7 частини третьої статті 18, частини другої статті 48, частини третьої статті 52, статті 56 Закону №1404-VIII щодо накладення арешту на кошти на таких рахунках.

Крім того, аналіз наведених положень Закону №1404-VIII у сукупності з приписами статті 1074 Цивільного кодексу України, статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дає підстави для висновку, що рахунки, на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання та по суті не є такими рахунками. Зазначені рахунки є звичайними поточними рахунками з огляду на відсутність у законодавстві визначення такого виду рахунків як «зарплатний», що у свою чергу дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках, крім суми арештованих коштів відповідно до обмежень щодо можливого розміру стягнення.

Також, суд зауважує, що визначені частиною 3 статті 52 Закону №1404-VIII обмеження щодо арешту коштів, які перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, стосуються особливостей звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а не фізичних осіб.

Статтею 73 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Такий вид виплат, як заробітна плата, відсутній у визначеному статтею 73 Закону №1404-VIII переліку виплат, на які не може бути звернено стягнення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 70 Закону №1404-VIII, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, обмеження у 20 або 50 відсотків у залежності від виду стягнення стосується саме утримання сум за виконавчими документами з заробітної плати боржника.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 року визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

З приписів частини 3 статті 68 Закону №1404-VIII вбачається, що виконання постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Втім, за висновком суду, заробітна плата, яка фактично перерахована роботодавцем на банківський рахунок боржника та зарахована на такий рахунок набуває статусу коштів боржника у розумінні Закону №1404-VIII, відповідно, на кошти боржника, які фактично отримано ним у вигляді заробітної плати, не поширюється передбачене статтею 70 Закону №1404-VIII обмеження щодо утримання.

Крім того, суд звертає увагу, що судом витребовувалися у ОСОБА_1 докази, що рахунок № НОМЕР_1 ) Акціонерного банку «Південний» належить до рахунку призначеного для отримання заробітної плати. Однак, у встановлений судом термін, вказані докази позивачем до суду не надано.

Також, згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит №82554814 від 02.07.2020 року «Про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи», ОСОБА_1 , не має відкритих банківських рахунків зі спеціальним статусом (а.с.121-123).

Щодо посилань позивача, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М., було накладено арешт на Ѕ частки квартири у якій мешкає позивачка суд зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 нерухоме майно - не зареєстроване (а.с.101-102), а згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України, за ОСОБА_1 не зареєстровані транспортні засоби.

Таким чином, посилання позивачки про накладення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. арешту на нерухоме майно у якому проживає позивач - не знаходять свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про арешт майна та коштів боржника від 02.07.2020 року у виконавчому провадженні №62455053 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., діяв відповідно до вимог Закону №1404-VIII, а тому, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.

Доказів протиправності чи скасування виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бершацького Ігоря Вікторовича від 19.06.2020 року за реєстровим №6781, суду сторонами не надано, матеріали справи не містять.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (68004, м. Чорноморськ, вул. 1-го Травня, буд.19, оф.310), третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавала 6-з, ) про визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні №62455053 про арешт майна та коштів боржника від 02.07.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене згідно статті 287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балан Я.В.

.