Справа № 263/8457/20
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/8457/20
Провадження № 2-а/263/225/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до рядового патрульної поліції першого батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Приходько Ліни Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до рядового патрульної поліції Приходько Л.Ю. першого батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області, в якій позивач просила суд скасувати постанову від 04 липня 2020 року серії ЕАМ № 2779715 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 04 липня 2020 року рядовим патрульної поліції першого батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Приходько Л.Ю. винесено постанову серії ЕАМ № 2779715 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладений штраф у розмірі 425 грн., відповідно до якої 04 липня 2020 року о 15:26 год. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по вул. Новоросійська поблизу будинку № 97 у м. Маріуполі та була зупинена інспекторами патрульної поліції за нібито тоновані фари, а в подальшому за відсутній страховий поліс. Позивач вважає указану постанову незаконної з наступних підстав. Інспектором патрульної поліції позивачу доведено до відому, що задні фари не є тонованими, а мають заводське затемнене скло, такі відповідають стандартам України і ЄС, і є сертифікованими, придбані спеціально для отримання сертифікату відповідності, а також для реєстрації авто в Україні, що і здійснено. Інспектори погодилися із такими доводами позивача, але вирішили перевірити страховий поліс, на що позивач повідомила їм, що страховий поліс дійсний, але у паперовому вигляді такого з собою не мала. (згідно з постановою від 27 березня 2019 року № 258 страховий поліс може бути в електронному виді). ОСОБА_1 повідомила інспекторам, що вони у цьому випадку згідно з ч. 2 ст. 21 Закону У країни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не мають права вимагати надання страхового полісу, але почався тиск на неї зі сторони правоохоронців, тому вона відразу не змогла знайти його в електронному виді, коли через декілька хвилин прийшов її чоловік і не допоміг їй з пошуком, однак інспектор все одно склав протокол. При відсутності факту порушення водієм правил дорожнього руху або участі водія в ДТП, вимоги співробітника поліції пред`явити йому страховий поліс є незаконними, тому невиконання водієм незаконної вимоги поліцейського свідчить про відсутність в таких діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП. Тобто, сам лише факт ненадання позивачем страхового поліса на вимогу поліцейського, за умови відсутності зафіксованого факту порушення правил дорожнього руху або ДТП за її участі, не може бути підставою для притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим, керуючись ч. 2 ст. 286 КАС України, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

20 серпня 2020 року відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав суду відзив на позов та диск з відеозаписом.

Рух справи

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

У зв`язку із розглядом справи без сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Щодо відзиву на позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, ст. 175 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 7 ст. 47 КАС України, у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

На підставі викладеного, враховуючи, що поданий відзив на позов не відповідає вимогам ст. ст. 162, 175 КАС України, необхідно дійти висновку про відмову у прийнятті такого разом з додатками до нього та повернення відповідачу.

Тотожні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 497/502/17 (провадження № 61-43153св18).

Судом досліджуються саме представлені позивачем докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які вона посилається, докази надані відповідачем судом не приймаються з підстав викладених вище, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2020 року серії ЕАМ № 2779715 цього дня о 15:26 год. ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Новоросійська поблизу будинку № 97 у м. Маріуполі, керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , із нанесеним тонуванням або покриттям на розсіювачах світлових приладів, що зменшує їх прозорість та світло пропускання, а також під час перевірки документів водій не мала при собі поліса ОСЦПВ, чим порушила п. 2.1 ґ) ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а. п. 2).

01 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0369617, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії договору з 04 червня 2020 року по 03 червня 2021 року (а. п. 5).

Зі змісту підстав позову інспектором поліції УПП в Донецькій область, як суб`єктом владних повноважень, який виніс індивідуальний акт (оскаржувану постанову), порушені права позивача.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Пунктом 2.1. ґ) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Отже, для вирішення питання щодо правомірності притягнення особи за вчинення указаного адміністративного правопорушення перш за все необхідно встановити факт не пред`явлення для перевірки на вимогу працівника поліції поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У той же час, судом, у зв`язку з порушенням відповідачем порядку надання відзиву на позов, такий повернуто відповідачу разом із доданими доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести у порядку, передбаченому вимогами КАС України, правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 2.1 ґ) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак, за наявності відповідного полісу, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Вимоги до складення постанови передбачені у ст. 283 КУпАП, зокрема вона повинна містити опис обставин, установлених пд. Час розгляду справи та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові, крім факту керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, викладені обставини керування транспортним засобом із нанесеним тонуванням або покриттям розсіювачих світлових приладів або покриттям, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, однак не указано нормативно-правового акта, який охоплює відповідальність за таке порушення.

Указане, крім описаних вище обставин, свідчить про відсутність факту правопорушення, яке б надавало патрульному поліції здійснювати зупинку транспортного засобу позивача та відповідно у подальшому вимагати документи, у тому числі поліс страхування.

За таких підстав, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2020 року серії ЕАМ № 2779715 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. підлягає скасуванню, а права про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 139 КАС України, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст. 132-1, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до рядового патрульної поліції першого батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Приходько Ліни Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2020 року серії ЕАМ № 2779715 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 07 вересня 2020 року.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Рядовий патрульної поліції першого батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Приходько Ліна Юріївна, адреса: вул. М.Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька.

Суддя О.М. Музика