Справа № 640/5582/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Київ № 640/5582/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Офісу Президента України (далі - відповідач), у якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача в частині не розгляду заяв від 08.02.2020, від 10.02.2020;

- зобов`язати відповідача надати повну вмотивовану відповідь на заяви.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно не надав відповіді на звернення від 08.02.2020 та від 10.02.2020, чим порушив право позивача на звернення громадян (отримання відповіді) та право на отримання запитуваної інформації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 відкрито провадження у справі № 640/5582/20, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що звернення від 08.02.2020 до Офісу Президента України не надходило та не реєструвалося, а відповідь на звернення ОСОБА_1 від 10.02.2020, яке було зареєстровано Офісом Президента України 20.02.2020, надана відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» листом від 24.02.2020 №22/009672-23. Отже, факти бездіяльності, що полягають у не розгляді звернень позивача відсутні. Відповідач наголосив на тому, що викладені у зверненні позивача від 10.02.2020 питання мають вирішуватись у порядку, визначеному нормами спеціального законодавства уповноваженими на те органами.

Позивач надав пояснення на відзив, у яких зазначив, що звернення позивача протиправно не були направлені за належністю у порядку статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

08.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Офісу Президента України із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян», у якій зазначив про незаконність рішень судів, якими відмовлено заявнику у визнанні протиправними дій, бездіяльності слідчих, прокурорів під час досудових розслідувань, розпочатих за заявами ОСОБА_1 з 2003 року, з огляду на що заявник вимагав призначити розслідування та поновити порушення права заявника на цивільну майнову власність, та на відшкодування судових, матеріальних та моральних збитків по двадцяти двом кримінальним провадженням, які розслідуються за заявами ОСОБА_1 з 2003 року.

Відповідь на звернення від 08.02.2020 позивач не отримав.

10.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Офісу Президента України із заявою-скаргою на незаконну злочинну бездіяльність та зловживання службовим становищем під час досудового розслідування у двадцяти двох кримінальних провадженнях, розпочатих з 2003 року, у якій вказував на протиправну бездіяльність та дії слідчих та прокурорів на етапі досудового розслідування кримінальних проваджень, а також незаконність рішень судів за результатами їх оскарження, у зв`язку з чим заявник вимагав ініціювати до компетентних органів проведення розслідування та перевірку рішень з направленням на адресу ОСОБА_1 та захисту його прав.

Листом від 24.02.2020 №22/009672-23 Офісом Президента України позивача повідомлено про те, що Президент України не наділений контрольними повноваженнями у сфері здійснення правосуддя, оцінки повноти, об`єктивності й усебічності дослідження доказів судами, не має права втручатися в їх процесуальну діяльність або давати вказівки суддям при здійсненні правосуддя, переглядати судові рішення на предмет їх законності, змінювати їх чи скасовувати.

У листі також зазначено, що законодавчим актом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм конституційного права на звернення є Закон України «Про звернення громадян».

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Порядок реалізації права особи на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) визначено Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Частиною першою статті 108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно з частинами першою та третьою статті 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката. Вища рада правосуддя затверджує та розміщує на офіційному веб-порталі судової влади зразок дисциплінарної скарги.

Ураховуючи викладене, звернення ОСОБА_1 повернуто та роз`яснено, що позивач може реалізувати право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді в установленому законом порядку.

Додатково повідомлено про те, що Президент України В. Зеленський ухвалив рішення створити експертну групу для оцінки результатів проведеної судової реформи та підготовки законодавчих і практичних кроків для невідкладного вирішення проблем функціонування судової гілки влади.

Указом Президента України від 21.06.2019 №421 створено Комісію з питань правової реформи як консультативно-дорадчий орган при Президентові України. Пріоритетними напрямами роботи Комісії визначено підготовку та подання Президентові України пропозицій щодо внесення змін до Конституції України та законів України, спрямованих на забезпечення реалізації конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, подальший розвиток законодавства про організацію судової влади та здійснення правосуддя, та інше.

Відсутність відповіді на звернення від 08.02.2020, а також незгода позивача з відповіддю на звернення від 10.02.2020, слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що стосуються розгляду відповідачем звернень позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже звернення, які за формою і змістом відповідають вимогам Закону України «Про звернення громадян», мають бути об`єктивно і всебічно розглянуті підприємством, установою, організацією, яким воно адресоване.

При цьому, суд зауважує, що надання відповіді на звернення громадянина має здійснюватись тим органом, якому адресовано це звернення і в межах компетенції якого знаходиться вирішення порушених у ньому питань. Разом з цим, якщо до повноважень відповідного державного органу не належить вирішення питань, порушених у зверненні, він пересилає звернення за належністю.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 звернувся до Офісу президента України із заявою від 10.02.2020 в порядку Закону України «Про звернення громадян» стосовно бездіяльності слідчих та прокурорів на етапі досудового розслідування кримінальних проваджень, відкрити за його заявами, а також незаконності рішень судів за результатами їх оскарження.

Проте, за твердженнями позивача, Офісом Президента України порушено право позивача на розгляд звернень.

На спростування цих доводів позивача представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що Офісом Президента України було розглянуто та надано відповідь на звернення позивача від 10.02.2020 листом від 24.02.2020 №22/009672-23. На підтвердження вказаних обставин, відповідач надав до суду копію зазначеного листа разом з доказами його направлення позивачу.

На думку представника відповідача, Офісом Президента України в повному обсязі та у строки встановлені законодавством надано відповідь за результатами розгляду звернення позивача від 10.02.2020.

У листі від 24.02.2020 № 22/009672-23 ОСОБА_1 роз`яснено, що згідно відповідно до статті 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Окрім цього, зазначено, що заявник не позбавлений можливості звернутися у порядку статті 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді. Зважаючи на викладене, звернення ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

В контексті викладеного суд звертає увагу, що відповідно до статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників, Комісія з питань доброчесності та етики - через її голову або членів Комісії. Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання.

Вища рада правосуддя затверджує та розміщує на офіційному веб-порталі судової влади зразок дисциплінарної скарги.

У статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Саме тому, питання порушені позивачем у зверненні від 10.02.2020 відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про звернення громадян» та статей 107, 108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» підлягають вирішенню в порядку встановленому Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

При цьому, суд не враховує доводи позивача про те, що звернення позивача від 10.02.2020 протиправно не було направлене відповідачем за належністю відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки відповідно до частини 1 статті 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» громадяни здійснюють право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді особисто або через адвоката, що виключає можливість розгляду скарги позивача дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя у разі її скерування Офісом Президента України.

Стосовно звернення позивача від 08.02.2020 до Офісу Президента України, суд зазначає, що оскільки позивачем не надано суду доказів направлення звернення на адресу відповідача, суд позбавлений можливості встановити факт бездіяльності у поведінці суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги наявність доказів розгляду по суті відповідачем звернення позивача від 10.02.2020, а також відсутність доказів направлення відповідачеві звернення від 08.02.2020, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо допущення відповідачем бездіяльності в частині не розгляду звернень та не надання відповідей на них.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним судових витрат суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 194, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Офісу Президента України (місцезнаходження: 01220, м. Київ, вул. Банкова, 11) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась