Справа № 826/4813/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4813/17 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Спільного підприємства «Северянський гранітний кар`єр», Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Щорсівський гранітний комбінат» до Міністерства юстиції України, треті особи - Спільне підприємство «Северянський гранітний кар`єр (Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу»), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про скасування Наказу № 738/5 від 01.03.2017 р.,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Щорсівський гранітний комбінат» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України, треті особи - Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, в якому просив суд скасувати наказ Міністерства юстиції України № 738/5 від 01.03.2017 р. та зобов`язати Міністерство юстиції України відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно всю інформацію, яка була наявна на день виконання Департаментом державної реєстрації та нотаріату Наказу Міністерства юстиції України № 738/5 від 01.03.2017 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2018 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України № 738/5 від 01.03.2017 р. Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно всю інформацію, яка була наявна на день виконання Департаментом державної реєстрації та нотаріату Наказу Міністерства юстиції України № 738/5 від 01.03.2017 р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Спільним підприємством «Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу» подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що реєстраційні дії були вчинені державним реєстратором у відповідності до вимог чинного законодавства. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду позову була залишена поза увагою та обставина, що оскаржуваним наказом не були порушені права та охоронювані законом інтереси ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат», оскільки 31.03.2017 р., тобто на час звернення до суду, право власності ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат» на майновий комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 223) було ним повторно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 84638532 від 10.04.2017 р. На думку апелянта скасування судом першої інстанції оскаржуваного наказу призведе до того, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно буде поновлений запис про об`єкт нерухомого майна: «цілісний майновий комплекс», з реєстраційним номером 23, власником якого значиться позивач, тоді як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже існують відомості про нерухоме майно: «цілісний майновий комплекс», з реєстраційним номером 223, власником якого також значиться позивач.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення про права, свободи та обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, а саме - директора СП «Щорсівський гранітний кар`єр Укоопостачмашу» ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову О.М. , оскільки скарга була подана не тільки на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2015 р. № 23134606, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., але й на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.12.2015 р. № 27703451, від 20.09.2016 р. №№ 31478349, 31480068, 31480397, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Не було залучено до участі у справі ТОВ «Стоун Пропертіз Девелопмент», не зважаючи на те, що підставою проведення дій щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за позивачем став укладений ним договір купівлі-продажу з ТОВ «Стоун Пропертіз Девелопмент».

Також судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що реєстраційні дії, які були предметом оскарження в Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, проводилися при наявності арешту, накладеного на спірне майно, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43949566 від 09.04.2014 р., що відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було підставою для відмови в державній реєстрації речових прав на такий об`єкт нерухомості.

Також апелянт надав суду Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виданий станом на 30.07.2020 р., відповідно до якого 29.07.2020 р. державним реєстратором Козачок Н.В. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів товариства, зокрема, в частині зміни повного найменування. Згідно вказаного витягу СП «Щорсівський гранітний кар`єр Укоопостачмашу» () змінило своє найменування на Спільне підприємство «Северянський гранітний кар`єр.

Також апеляційну скаргу подано Міністерством юстиції України, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що положеннями п. 7 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено загальну можливість оскарження всіх рішень, прийнятих державними реєстраторами. Вказаний закон не встановлює можливість оскарження рішень державного реєстратора, які прийняті тільки з 01.01.2016 р., а тому вважає, що Міністерство юстиції України наділене повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що вчинені до 01.01.2016 р.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки за результатами перевірки заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «Стоун Пропертіз Девелопмент», зареєстрованої у базі даних заяв Державного реєстру прав № 12502566 та поданих разом із заявою документів встановлено, що оскаржуване рішення № 23134606, прийняте нотаріусом Тверською І.В. за результатом її розгляду, підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що було прийнято із порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав.

Так, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріусом Тверською І.В. не було встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, наявність факту виконання правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, оскільки нею було проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Стоун Пропертіз Девелопмент» на підставі договору іпотеки, яким не передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності за відсутності окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення таких вимог.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до апеляційного розгляду.Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 р. клопотання СП «Щорсівський гранітний кар`єр «Укооппостачмашу» про зупинення апеляційного провадження у справі задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами СП «Щорсівський гранітний кар`єр «Укооппостачмашу», Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат» до Міністерства юстиції України, треті особи - СП «Щорсівський гранітний кар`єр «Укооппостачмашу», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про скасування наказу до набрання законної сили рішенням у справі № 906/684/16.

Ухвалою від 24.10.2018 р. справу № 826/4813/17 прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду. Сторін зобов`язано повідомити про сплив обставин, що стали підставою для зупинення апеляційного провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 09.09.2020 р. о 14:20 год.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав.

01.03.2017 р. Міністерством юстиції України, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.12.2015 № 1128, прийнято Наказ № 738/5 «Про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно», відповідно до якого:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2015 №23134606, прийняте приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В.;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.12.2015 №27703451, від 20.09.2016 №№31478349, 31480068, 31480397, прийняті приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М.;

- внесено записи про скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№10545525, 12860506, 16486160, 16486483 та запису про розділ з реєстраційним №23 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а також вилучено відмітки про погашення записів про обтяження за №2448044 у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та іпотеки за №2448026 у Державному реєстрі іпотек.

Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Як вбачається з матеріалів справи, передумовою прийняття вказаного спірного Наказу стала скарга СП «Щорсівський гранітний кар`єр «Укооппостачмашу» з наступними доповненнями та уточненнями, в якій зазначалось, що вказані вище реєстраційні дії щодо єдиного майнового комплексу проведені з порушенням умов договору іпотеки, вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку».

За результатами розгляду вказаної скарги, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено Висновок від 24.02.2017 р.

У Висновку, серед іншого, зазначено, що при прийнятті реєстраційного рішення нотаріус Тверська І.В. діяла поза межами наданих їх повноважень, адже прийняття рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які виникли на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, належать до компетенції державних реєстраторів прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України, а не до компетенції нотаріуса.

Разом з цим, як вбачається зі змісту Висновку, суб`єктом владних повноважень не надавалась окремо правова оцінка правомірності рішень та дій нотаріуса Сазонової О.М. , а рішення останньої були скасовані, як такі, що вчинені після неправомірного, на думку Мінюсту, рішення нотаріуса Тверської І.В.

Не погоджуючись з обґрунтованістю вказаних доводів відповідача, як наслідок, вважаючи спірний Наказ таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що норми ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 не можуть застосовуватись до подій, що відбулись до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, відтак відповідач не мав повноважень розглядати скаргу СП «Щорсівський гранітний кар`єр», в особі учасника ОСОБА_1 на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. від 24 липня 2015 року, що свідчить про протиправність спірного наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2017 № 738/5.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність спірного наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2017 № 738/5 та необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних записів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Ст. 37 вказаного Закону передбачено можливість оскаржити рішення державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, зокрема, до Міністерства юстиції України.

Так, Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України (ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такими повноваженнями Міністерство юстиції України наділено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII, яким відповідно внесено зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та який набрав чинності 13 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суду України дійшов висновку, що положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп).

З наведеного тлумачення норм ст. 58 Конституції України Конституційним Судом України вбачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто не можуть бути застосовані до тих правовідносин, які виникли до набрання ними (законами, нормативно-правовими актами) чинності та відповідно вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, крім випадку коли такі закони чи інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Що стосується відповідальності юридичних осіб, то закон чи інший нормативно-правовий акт може передбачати відповідальність за діяння, вчинені особою в минулому, тобто мати зворотну дію в часі, однак про це повинно бути вказано безпосередньо в самому законі або іншому нормативно-правовому акті.

Підсумовуючи слід зауважити, що загальновизнаним принципом права є те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Виключенням є лише правило, відповідно до якого зворотну дію в часі мають лише ті закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Суд зауважує, що норми Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містять положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто зворотної дії в часі вказаний закон не має.

Не містить таких норм і Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 (далі - Порядок № 1127), що зокрема, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, ні Порядок № 1128, який визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що норми ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1128 не можуть застосовуватись до подій, що відбулись до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, відтак відповідач не мав повноважень розглядати скаргу СП «Щорсівський гранітний кар`єр Укооппостачмашу», в особі учасника ОСОБА_1 на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. від 24 липня 2015 року, що свідчить про протиправність спірного наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2017 № 738/5. Наведене одночасно спростовує відповідні доводи відповідача щодо наявності у останнього повноважень на розгляд скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Аналогічне правозастосування наведене в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 826/4906/17.

Разом з тим, надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені у справі вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваним рішенням в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чим було порушено його право власності на майно: нежитлову будівлю адмін. приміщення, літера "А", цегляна, площею 592.6 кв.м., розташовану за адресою Житомирська область. Коростенський район, с. Щорсівка. провулок Героїв Майдану, будинок 5; нежитлову будівлю їдальні, літера "Б", черепашник, площею 239,2 кв.м., розташовану за адресою Житомирська область, Коростенський район, с. Щорсівка, провулок Героїв Майдану, будинок 4/1; нежитлову будівлю літнього клубу "Левада", літера "В", цегляна, площею 135,7кв.м., розташовану за адресою Житомирська область, Коростенський район, с.Щорсівка, провулок Героїв Майдану, будинок 4а; нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: гараж, літера "Г", шлакоблочний, площею 206,7 кв.м.; контора, літера "Д", цегляна, площею 72,6 кв.м.; кузня, літера "Є", шлакоблочна, площею 62.6 кв.м.; склад ПММ, літера "Ж", цегляний, площею 26,0 кв.м.; склад ПММ, літера "З", цегляний, металевий, площею 24.2 кв.м.; склад Г1ММ, літера "1", металевий, площею 55.6 кв.м.; вагова, цегляна, літера "К", площею 113,6 кв.м.; прохідна, цегляна, літера "Л", площею 9.9 кв.м.; котельня, літера "М", цегляна, площею 127,5 кв.м.; трансформаторна підстанція, літера "Н", цегляна, площею 64.3 кв.м.; трансформаторна підстанція, літера "О", цегляна, площею 43,6 кв.м.; склад кисню, літера "П", цегляний, площею 33,3 кв.м.; лазня, літера "С", цегляна, площею 99,0 кв.м.; матеріально-технічний склад з навісом, літера "Р", металевий, площею 626,6 кв.м.; тепловозне депо, літера "Т", цегляне, площею 184.7 кв.м.; ангар, літера "У", металевий, площею 535,4 кв.м.; столярна майстерня, літера "Ф", цегляна, площею 211,7 кв.м.; майстерня, літера "X", бутова, шлакоблочна, площею 344,6 кв.м.; гараж з побутовими приміщеннями, літера "Ц", цегляний, площею 1604.6 кв.м.; будівля погрузки №1 та №2 з галереями та бункерами, літера "Ч", металева, дерев`яна, цегляна, площею 1251,4 кв.м.; огорожа; незавершене будівництво 24-х квартирного житлового будинку в с.Поліському, Коростенського району; незавершене будівництво каміньдробільного цеху; рухоме майно, а саме: верстат токарний 1К-62, інвентарний № 400; кран козловий, інвентарний № 0511; цистерни, інвентарні № 705 , 706,707,708,709,710,711; цистерни V=10 куб. м.. інвентарні № 720, 721; електрична піч УЕЛ-66, інвентарний № 725; верстат вертикально-свердлильний, інвентарний №417; верстат токарний 1 А, інвентарний № 416: верстат обтирочний шліфувальний, інвентарний № 452; шафа розподільча, інвентарний № 0361; трансформатор ТМ-400/6, інвентарний № 0368; розподільчий пункт С-95, інвентарний № 0373; верстат фрезерний 6А-81, інвентарний № 455; верстат токарний 1А-6А, інвентарний № 458; ємність V= 10 куб.м., інвентарний № 731; трансформатори ТМ-630. інвентарний № 0452,0395; теодоліт, інвентарний № 0504; верстат строгальний 1А-62, інвентарний № 466; зварювальний перетворювач ВД-301, інвентарний № 0413; стенд 532, інвентарний № 489; розподільчий пункт, інвентарний № 0425; трансформатор ВД-39, інвентарний № 424; установка кондиційну УКА, інвентарний № 0574; кабіни керування, інвентарні №75,76; бульдозер Т-170. інвентарний № 0550; розподільчі пункти ПР-1206, інвентарні №0427,0428,0429; трансформатор ТМ-630/6. інвентарний № 0474; дробилка CM-16, інвентарний № 509; грохот ГИЛ-42, інвентарний № 510; випрямлювач ЧЕА-150180, інвентарний № 0484; живильник 2-2-60, інвентарний № 512; розподілюючий пункт ПР-1206. інвентарний № 430; конденсаторні установки, інвентарні №0492;0493,0494; підіймач, інвентарний № 532; верстат фуговальний, інвентарний № 508; верстат У6-2, інвентарний № 515; верстат СБУ-100, інвентарний № 519; конвеєра КНС-800, інвентарні № 523, 524; трансформатор ТМ-630/6, інвентарний № 499; розподілюючий пункт ПД 12-06, інвентарний № 431; електричний кран-балка G=3,2 т., інвентарний № 0524; дробилка ДК-05, інвентарний № 0526; зварювальний трансформатор ТДМ- 401, інвентарний № 0523; насос К-90-85, інвентарний № 526; бульдозер Т-130. інвентарний № 521; верстат токарний, інвентарний № 531; верстат свердлильний, інвентарний № 532; електродвигун Р=7,5КВт, інвентарний № 0507; розподілюючий пункт, інвентарний № 0472, 426; підіймач, інвентарний № 533; цистерна, інвентарний № 704; грохоти ГИЛ-52, інвентарні № 0540,0541, 543, 0547; кабіна керування, інвентарний № 77; електромотор Р=43КВт, інвентарний № 0545; конденсаторна установка, інвентарний № 754: ЯКНО 6ЕР. інвентарні № 0519.0520.0521: ЯКНО 10ЕР , інвентарний №0518: трансформатор ТМ-630/10. інвентарний № 500; верстат фрезерний обрезний 813-66. інвентарний № 538: тельфер G=0,5 т., інвентарний № 0538; електродвигун Р=75КВт, інвентарний № 508; живильник 2-12-60. інвентарний № 0496; електродвигун Р=22 КВт, інвентарний № 0549; електродвигун Р=100КВт, інвентарний № 0515, 0513; зварювальний апарат ТДМ, інвентарний № 532; тельфер G=3t, інвентарний № 0552; молот пневматичний, інвентарний № 543; електротельфер G=3t., інвентарні № 0551, 0568; дробилка ДКТ- 2200, інвентарний № 0545; дизель-генератор, інвентарний № 0569; електромотори Р=15КВт, інвентарні № 0554, 0560; електродвигун Р=15КВт, інвентарний № 0559; екскаватор ЕКГ 4,6, інвентарний № 0809; електричний мотор Р=20. інвентарний № 0567; бензоколонка, інвентарний № 770; верстат КСМ, інвентарний № 0447; зварювальний апарат ТДМ-401, інвентарний № 0570; витрина холодильна, інвентарний № 772; дробилка СМД-110, інвентарний № 0555; електродвигун Р=30 КВт., інвентарний № 0572; електродвигун 22-1000, інвентарний № 0580; електротельфер G=5t., інвентарний № 0570; ксерокс; автомобіль-бензовоз ГАЗ 5312 "3613", 1988 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска); автомобіль-вакуум ГАЗ 5312 КО 5636, 1988 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска); автомобіль-вантажний КамАЗ-5320, 1982 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска); автомобіль поливочний ЗІЛ 431412 КО-713-01. 1990 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска); автомобіль автосамосвал ЗІЛ MM3. 1987 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска); тепловоз, марки ТЕМ 2-657, дробарка, марки КМД-2200. фронтальний навантажувач, марки ZL50 (двигун CATERPILLAR 3306), 2005 року випуску; вантажний автомобіль, марки БелАЗ 7522. 1989 року випуску.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.11.2019 р. у справі № 906/684/16, залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 р., право власності ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат» на вищевказане майно припинено.

Отже, припинення в судовому порядку права власності позивача на майно вказує на те, що прийнятий Міністерством юстиції України Наказ № 378/5 від 01.03.2017 р. про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію за позивачем права власності на майно не може впливати на суб`єктивні права та обов`язки ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат», а тому є підставою для відмови у задоволенні позову.

В той же час, колегія суддів не може погодитися із твердженнями СП «Северянський гранітний кар`єр» про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, позаяк спір в даній справі є приватноправовим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Cловосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб і суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на те, що станом на час розгляду апеляційних скарг спір щодо права власності на згадане нерухоме майно є вирішеним в судовому порядку, відповідно слід дійти висновку, що правова природа спору в даній справі стосується виключно правомірності дій Міністерства юстиції України щодо прийняття спірного наказу про скасування права власності на нерухоме майно, тобто здійснення ним владно-управлінських функцій, а тому перевірка законності дій та прийнятого відповідачем рішення має бути здійснена адміністративним судом.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 317 КАС України апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, оскільки судом першої інстанції не повно з`ясовано фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Спільного підприємства «Северянський гранітний кар`єр», Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко