Справа № 420/2526/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2526/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей, визначених ст.287 КАС України та ст.ст.268, 269,271,272 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головним управлінням ДФС в Одеській області 19.11.2018 року було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У відносно ОСОБА_1 на загальну суму 15819,54 грн. Дата набрання чинності вимогою зазначена в її тексті як 17.04.2019 року. Постановою державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білогаш-Позднякової Кристини Євгенівни від 03.07.2019 року відкрито виконавче провадження № 59444205 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 13833-52У про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн., а також про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1581,95 грн. При цьому, вказує позивач, заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У, винесену 19.11.2018 рову Головним управлінням ДФС в Одеській області, було подано до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 02.07.2019 року Ізмаїльським управлінням Головного управління ДФС в Одеській області, а не самим Головним управлінням ДФС в Одеській області. Стягувачем у зазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження вказано Ізмаїльське управління Головного управління ДФС в Одеській області.

У позові вказано, що з матеріалів виконавчого провадження № 59444205 вбачається, що 02.07.2019 року до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області № 12791/9/15-32-52-08-13 від 24.04.2019 року про відкриття виконавчого провадження у якій стягувач просив на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 13833-52У, сформованої Головним управлінням ДФС в Одеській області 19.11.2018 року, стягнути з ОСОБА_1 15819,54 грн. Втім, оскільки зазначена вимога була сформована Головним управлінням ДФС в Одеській області, та в її тексті у відповідності до приписів ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» саме Головне управління ДФС в Одеській області вказане стягувачем, то безпосередньо цей державний орган повинен був у відповідності з приписами ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання вищевказаної вимоги про сплату боргу (недоїмки). У свою чергу державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білогаш-Позднякова К.С., отримавши заяву про примусове виконання зазначеної вимоги від державного органу, який не вказаний стягувачем у цьому виконавчому документі в той час, коли зазначений у вимозі стягувач не подав таку заяву, повинна була у відповідності з приписами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення повернути виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання.

До того ж, вказує позивач, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У була сформована Головним управлінням ДФС в Одеській області 19.11.2018 року. Тому, у відповідності до вимог підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, вона мала бути надіслана (вручена) боржникові ОСОБА_1 протягом 15 робочих днів, що настали за календарним місяцем, у якому виникла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску. Тобто ця вимога мала бути надіслана (вручена) ОСОБА_1 не пізніше ніж до 15.12.2018 року. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язаний був протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13 833-52У сплатити зазначені у пункті 1 цієї вимоги суми недоїмки. В іншому разі після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності). З огляду на те, що 10-денний строк, наданий законодавством для сплати ОСОБА_1 визначеної вимогою № Ф-13833-52У суми недоїмки, сплинув 25.12.2018 року, то слід вважати, що ця вимога набрала чинності з 26.12.2018 року, а не з 17.04.2019 року, як це зазначено у її тесті Головним управлінням ДФС в Одеській області.

За таких обставин, як стверджує позивач, слід дійти висновку, що встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» тримісячний строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа - вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У, стягувачем за якими є державний орган, сплинув 26.03.2019 року. Тому, державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білогаш- Позднякова КС., отримавши заяву про примусове виконання вищевказаної вимоги лише 02.07.2019 року, повинна була протягом трьох робочих днів з дня її пред`явлення повернути цей виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, на думку позивача, державний виконавець Білогаш-Позднякова К.С. прийняла рішення про відкриття виконавчого провадження № 59444205 на підставі заяви Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, яке не зазначене стягувачем у виконавчому документі - вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У, та за відсутності заяви про відкриття виконавчого провадження вказаного у цій вимозі стягувача - Головного управління ДФС в Одеській області. До того ж, державний виконавець Білогаш-Позднякова К.С. прийняла рішення про відкриття виконавчого провадження № 59444205 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13833-52У, строк для пред`явлення до примусового виконання якої на момент відкриття виконавчого провадження вже сплинув. Тому постанова державного виконавця Білогаш-Позднякової К.С. від 03 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59444205 є протиправною.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року і відкрити провадження в адміністративній справі;

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження юридичної особи - вул.Семінарська, , м.Одеса, 65044);

- вирішено розглядати справу одноособово з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця;

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву;

- доручено Кілійському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та засобами поштового зв`язку) у п`ятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії: матеріалів ВП №594444205; доказів направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року; доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року;

- зупинено провадження по справі № №420/2526/20 до надходження відповіді на доручення.

10.04.2020 року (вх. №ЕП/5056/20) та 16.04.2020 року (вх.№15858/20) від представника відповідача до суду надійшли копії матеріалів ВП №594444205 (а.с.30-73,98-136).

13.04.2020 року (вх. №ЕП/5177/20) та 17.04.2020 року (вх.№15992/20) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.74-81, 137-148), в якому вказано, що Кілійський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог виходячи з нижчевикладеного.

Так, 02.07.2019 до відділу ДВС на примусове виконання надійшла вимога ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, яку відповідальним спеціалістом відділу ДВС була зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчого провадження 02.07.2019 за вхідним №3071, та передано на виконання відповідному державному виконавцю відділу ДВС на якого розподілила цей виконавчий документ АСВП, а саме Білогаш-Поздняковій Кристині Євгенівні . 03.07.2019року державним виконавцем в АСВП винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59444205 про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області. Державний виконавець дійшов до висновку про можливість відкриття виконавчого провадження через те. що у вимозі ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52 зазначено дату набрання чинності вимогою 17.04.2019 року, При цьому державному виконавцю не надано повноважень встановлювати правильність вказаних у виконавчих документах даних чи змінювати їх, відповідальність за дані, що вносяться до виконавчих документів лягає на органи та посадових осіб, що їх виносять.

Разом з цим, вказано у відзиві, у ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Таким чином вимога ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців. Як стверджує відповідач, з огляду на те, що дата набрання чинності є 17.04.2019, то відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення до виконання встановлюється з наступного дня після набрання чинності - наступним днем є 18.04.2019 року.

З огляду на все вищевикладене, зазначено у відзиві, останнім днем закінчення строку пред`явлення вимоги ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, до примусового виконання є 18.07.2019 року, а вимога ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області на дійшла на виконання до відділу ДВС 02.07.2019 до закінчення строків пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. А тому державним виконавцем було вірно встановлено щодо відсутності пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з боку Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області.

Також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вимога ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області нібито пред`явлена до виконання не тією особою, а саме винесена була ГУ ДФС в Одеській області, а пред`явлена до виконання Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, що нібито це є порушення.

Проте, зазначено у відзиві, вимогу винесло ГУ ДФС в Одеській області стягнути кошти було зазначено до Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області. Виконавчий документ видано в інтересах Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, а тому він є стягувачем та має право пред`являти вимогу ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52 до виконання, порушень у цій частині не вбачає.

На думку відповідача, усі наведені доводи позивача з приводу скасування постанови відділу ДВС від 03.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59444205 є формальними та не скасовують обов`язку позивача сплачувати заборгованість з єдиного соціального внеску.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

14.04.2020 року (вх. №15530/20) від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення разом із додатками, згідно переліку, який у них наведено (а.с.84-92).

У вказаних поясненнях, зокрема, зазначено про оскарження позивачем у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13833-52У.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року судом поновлено провадження по справі №420/2526/20.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року судом зупинено провадження у справі №420/2526/20 за позовом ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року до набрання законної сили судовим рішенням суду у справі №420/2527/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

За вх.№29904/20 від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про поновлення провадження по справі.

31.07.2020 року помічником судді складено довідку про те, що станом на 31 серпня 2020 р., згідно відомостей КП "ДСС", адміністративна справа № 420/2527/20, до набрання законної сили рішення в якій, було 15.04.20 зупинено провадження у справі № 420/2526/20 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року розглянута та рішення у ній набрало законної сили.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року судом задоволено клопотання представника Головне управління ДФС в Одеській області про поновлення провадження по справі, поновлено провадження по справі №420/2526/20 за позовом ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року та призначено справу до судового розгляду на 02.09.2020 року о 13:45 год.

У судове засідання 02.09.2020 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання 02.09.2020 року всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Частиною 10 статті 120 КАС України визначено, що зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ч.6 ст.120, ч.10 ст.120 КАС України, ст.287 КАС України, п.3 Прикінцевих положень розділу VI КАС України дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 287 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 в автоматичному режимі, з врахуванням особливостей обробки інформації ІС «Податковий блок», Головним управлінням ДФС в Одеській області було сформовано вперше станом на 31.10.2018 р. вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 р. №Ф-13833-52 (а.с.108).

У вказаній вимозі одержувачем недоїмки у розмірі 15819,54 грн. зазначено Ізмаїльську об`єднану ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (код одержувача 39639539).

У вимозі ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52 зазначено дату набрання нею чинності 17.04.2019 року.

Судом встановлено, що в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2018 року №Ф-13833-52-У, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку в сумі 15819,54 грн. відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (справа №420/2527/20).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року по справі №420/2527/20 позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС в Одеській області від 19 листопада 2018 року №Ф-13833-52-У.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 16.06.2020 року Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 року по справі №420/2527/20 задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року та прийнято по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2018 року №Ф-13833-52-У.

У вказаному рішенні суд, зокрема, дійшов наступних висновків та встановив наступні обставини:

«…Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в автоматичному режимі, з врахуванням особливостей обробки інформації ІС «Податковий блок», було сформовано вперше станом на 31.10.2018р. вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018р. №Ф-13833-52.

Вищезазначену вимогу, у якій зазначено заборгованість станом на 31.10.2018р., було надіслано на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при реєстрації ФОП, однак поштове повідомлення було повернуто відправнику із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

На корінці вимоги та поштовому повідомленні зазначена дата 11.01.2019р.

А відтак, в силу зазначених положень Інструкції №449, вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 19.11.2018р. №Ф-13833-52 вважається врученою ОСОБА_1 11.01.2019р.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що вимога №Ф-13833-52-У від 19.11.2018р. правомірно не була направлена контролюючим органом ОСОБА_1 , оскільки вимога з літерою «У» в третій частині є узгодженою та, відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449, направляється до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, що і мало місце у даному випадку.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено законність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки). А відтак, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає».

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 02.07.2019 до відділу ДВС на примусове виконання надійшла вимога ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52, про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, яку відповідальним спеціалістом відділу ДВС була зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчого провадження 02.07.2019 за вхідним №3071, та передано на виконання відповідному державному виконавцю відділу ДВС на якого розподілила цей виконавчий документ АСВП, а саме Білогаш-Поздняковій Кристині Євгенівні .

03.07.2019року державним виконавцем в АСВП винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59444205 про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн. на користь Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області ().

Як стверджує відповідач, державний виконавець дійшов до висновку про можливість відкриття виконавчого провадження через те, що у вимозі ГУ ДФС в Одеській області від 19.11.2018 року за №13833-52 зазначено дату набрання чинності вимогою 17.04.2019 року та зважаючи на те, що державному виконавцю не надано повноважень встановлювати правильність вказаних у виконавчих документах даних чи змінювати їх, відповідальність за дані, що вносяться до виконавчих документів лягає на органи та посадовий осіб, що їх виносять.

Супровідним листом від 03.07.2019 року №39-10429 вказану постанову надіслано на адресу позивача (а.с.139).

Вважаючи постанову Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до частини четвертої статті 25 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.

У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ВП № 59444205 по стягненню з позивача 15819,54 грн., в п. 5 Вимоги № Ф-13833-52У від 19.11.2018 року зазначено строк пред`явлення вимоги до виконання 17.07.2020 року. При чому, виконавче провадження ВП № 59444205 було відкрито 03.07.2019 року.

Згідно до частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державний виконавець, отримавши Вимогу № Ф-13833-52У від 19.11.2018 року, з пропущеним строком для пред`явлення, має відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» враховувати приписи чинного законодавства при дослідженні питання дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та повернути їх стягувачу третій особі по справі без виконання.

Враховуючи те, що в п. 5 Вимоги № Ф-13833-52У від 19.11.2018 року зазначено строк пред`явлення вимоги до виконання 17.07.2020 року, а виконавче провадження ВП № 59444205 було відкрито 03.07.2019 року, державний виконавець з дотриманням вимог пункту 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження № 59444205 з примусовому стягненню боргу з позивача.

Щодо посилань позивача на те, що державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білогаш-Позднякова К.С., отримавши заяву про примусове виконання зазначеної вимоги від державного органу, який не вказаний стягувачем у цьому виконавчому документі в той час, коли зазначений у вимозі стягувач не подав таку заяву, повинна була у відповідності з приписами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення повернути виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом ОСОБА_1 в автоматичному режимі, з врахуванням особливостей обробки інформації ІС «Податковий блок», Головним управлінням ДФС в Одеській області було сформовано вперше станом на 31.10.2018 р. вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 р. №Ф-13833-52У та у вказаній вимозі одержувачем недоїмки у розмірі 15819,54 грн. зазначено Ізмаїльську об`єднану ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (код одержувача 39639539).

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Таким чином, оскільки у вимозі від 19.11.2018 р. №Ф-13833-52У одержувачем коштів вказано територіальний орган Головного управління ДФС в Одеській області, суд дійшов висновку, що Ізмаїльське управління Головного управління ДФС в Одеській області є стягувачем в рамках виконавчого провадження № 59444205.

Суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Так, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Застосовуючи принципи ЄСПЛ, суд вказує на те, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року є такою, що прийнята державним виконавцем на підставі та в межах повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для її скасування.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №594444205 від 03.07.2019 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РПОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Кілійський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Миру, 77, м.Кілія, Одеська обл., 68303, );

Третя особа - Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, , м.Одеса, 65044; ).

Суддя Корой С.М.

.