Справа № 1.380.2019.002189
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002189 пров. № А/857/5210/20
А/857/5862/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Кіт У.В.,

за участю представника відповідача Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, прийняте суддею Грень Н.М. об 11 годині 54 хвилині у місті Львові, повний текст складений 27.02.2020 року та апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» та Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення від 02 квітня 2020 року, прийняте о 15 годині 27 хвилині, повний текст складений 09.04.2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» (надалі ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (надалі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), в якому просило визнати протиправними дії, що полягають у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» у розмірі 3426287 грн, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за №; зобов`язати внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (в частину 2 «Інформація про узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування (формує ДФС)» в колонки «Узгоджена сума бюджетного відшкодування з урахуванням відшкодованих сум, результатів перевірок, поточних грошових зобов`язань та зменшень відповідно до уточнюючих розрахунків тощо», «Дата узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування») дані щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» у розмірі 3426287 грн згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за № ; стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 15.04.2019 року по 27.06.2019 року в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 146 494,89 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення рішення від 12.12.2018 року скасоване 04.04.2019 року, тому інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його сума повинні були відображатись у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ з 05.04.2019 року, тому в цій частині вимоги підставні.

Крім того, оскільки позивачу не було відшкодовано відповідну суму бюджетного відшкодування у встановлений законом строк, відповідно позивач набув право на нарахування пені, яка в ході розгляду справи перевірена і становить 146 494, 89 грн.

Маються покликання на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 10 000 грн 00 коп. У стягненні судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що має місце нескладність предмету позову, відсутність репутаційних ризиків та публічного інтересу до справи та враховано принцип співмірності і розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову. Маються покликання на постанови Верховного Суду від 11.05.2018 року у справі №910/8443/17, від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 та на рішення Європейського суду з прав людини.

Не погодившись із судовими рішеннями, ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» та ГУ ДПС у Львівській області подали апеляційні скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року ГУ ДПС у Львівській області зазначає, що судом не звернута увага, що рішенням ДФС України від 04.04.2019 року скасовано податкове повідомлення рішення від 12.12.2018 року та зобов`язано ГУ ДФС у Львівській області розглянути питання щодо документальної позапланової перевірки ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс», відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, відтак, дії по складанню акта перевірки є лише службовою діяльністю фіскального органу.

Крім того, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тому, на думку апелянта, суд передчасно задовольнив позов.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року, ГУ ДПС у Львівській області вважає, що витрати на правничу допомогу, заявлені стороною позивача, є завищеними, враховуючи те, що у даній справі не вимагалось опрацювання значного обсягу юридичної та технічної роботи. Відтак, такі витрати на правничу допомогу є необґрунтовані та не відповідають дійсності.

Крім того, договір укладений позивачем з юридичною фірмою передбачає напрямок роботи і по кримінальній справі.

ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс», оскаржуючи додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року покликається на те, що ані судом першої інстанції, ані ГУ ДПС у Львівській області не наведено факту невідповідності заявлених вимог щодо відшкодування суми витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Крім того, судом не враховано, що відповідачем не ініціювалось зменшення витрат та недоведено факту їх неспівмірності.

Маються покликання на позицію Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДФС у Львівській області відповідно до п. 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України (надалі ПК України), в порядку встановленому ст. 76 глави 8 розділу ІІ Кодексу проведено камеральну перевірку ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року за результатами якої складено акт перевірки № 96/13-01-12-02/40270480 від 20.11.2018 року.

Перевіркою встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 от.198, п.200.4 статті 200 ПК України в частині завищення податкового кредиту по постачальнику «БК «КРЕАТОР» (код 39683326) на загальну суму ПДВ 1576230 грн. та по постачальнику ТзОВ «КРЕАТОР КОМПАНІ» (код 41258800) на загальну суму ПДВ 1850057 грн, що призвели до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та: сумою податкового кредиту (рядка 19) на 3426287 грн та до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядка 20.2.1) на 3 426 287 грн декларації з ПДВ за вересень 2018 року.

На підставі акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на загальну суму 3426287 грн.

30.01.2019 року ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» в порядку п.п. 56.2, 56.3 ПК України, оскаржило до ДФС України податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 року №2, про що повідомило ГУ ДФС у Львівській області листом від 30.01.2019 року.

Листом вих. №8527/6/99-99-11-04-01-25 від 21.02.2019 року ДФС України повідомила ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» про продовження строку розгляду скарги до 05.04.2019 року, ГУ ДФС України зобов`язано надати обґрунтований висновок з порушених у скарзі питань.

Згідно рішення ДФС України про результати розгляду скарги вих. №15772/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року, податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 року № скасовано.

З урахуванням того, що податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 року № скасоване 04.04.2019 року, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його сума щодо відшкодування, повинна була відображатися у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з 05.04.2019 року.

Однак, ГУ ДФС у Львівській області не внесло до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість цих даних, що позбавляє ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» права на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 200.15 ст.200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Пунктом 200.12 ст.200 ПК України визначено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема, передбаченої пунктом ґ - з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Судом першої інстанції вірно звернута увага на те, що вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Так, Згідно з п.3 Порядку формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Відповідно до п. 4 Порядку орган ДФС вносить до Реєстру певні дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); - суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; - дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; - дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; - дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; - суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з п.6 Порядку повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

При цьому, передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку зазначивши, що відповідач був зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування належних позивачу, задля забезпечення доступу органу, що здійснює казначейське обслуговування для подальшого виконання.

З приводу позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 15.04.2019 року по 27.06.2019 року в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 146 494,89 грн, то судом першої інстанції вірно зазначено, що передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України. Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Так, відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, оскільки сума податку на додану вартість, на яку позивач має право, у встановлені ПК України строки йому не відшкодована, вона набули статусу заборгованості бюджету, на яку, відповідно до наведених вище приписів ПК України, нараховується пеня.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.12.2019 року у справі №2140/1957/18.

За такого правового регламентування та з огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені за порушення відповідачем строків бюджетного відшкодування за період з 15.04.2019 року по 27.06.2019 року в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України в сумі 146 494,89 грн.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до суду було надано:

- договір від 09.01.2019 року між адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і партнери» про надання правничої допомоги №01/19;

- протокол узгодження гонорару від 09.01.2019 року;

- протокол узгодження гонорару від 15.04.2019 року;

- розрахунок витрат на правничу допомогу у справі №1.380.2019.002189 за позовною заявою ТзОВ «Лемберг-Плаза Сервіс» до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії (в частині розгляду справи судом першої інстанції);

- акт приймання передачі послуг №21/02/20;

- платіжне доручення №128 від 26.06.2019 року (т. 1 а.с. 247-253).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З огляду на викладені обставини, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 30 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). В свою чергу, враховуючи той факт, що адвокатом було проведено певну роботу, договором про надання правничої допомоги №01/19 передбачено надання юридичних послуг і у кримінальній справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу у співмірності до наданих послуг становить 10 000 грн.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянтів, які наведені у поданих апеляційних скаргах, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» та Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та додаткове рішення від 02 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.002189 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2020 року.