Справа № 640/2102/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Київ № 640/2102/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Подільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області,
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, зареєстрованим 29.01.2020, до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, код ЄДР: 42552598), Подільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (04071, м. Київ, вул. Межигірська, 30, код ЄДР: 42552598), в якому (а.с. 163-164) просить суд:

1) визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Подільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у вклеюванні фотокартки до паспорту громадянина України - ОСОБА_1 по досягненню ним 45 років;

2) зобов`язати Центральний міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та Подільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області вклеїти фотокартку до паспорту позивача по досягненню ним 45 річного віку без передачі будь-яких даних про нього до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі та без використання засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Позиція позивача.

У позові зазначається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 45 річного віку виявив бажання та подав заяву про вклеювання йому фотокартки у паспорт громадянина України ( НОМЕР_2 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04.07.1999) до Подільського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

У позові зазначається, що позивач не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової картки, відмовляється від присвоєння будь-яких ідентифікаторів особистості, не надає згоди на обробку персональних даних та відмовляється від отримання та користування будь-якими біометричними документами, а також від внесення до Єдиного демографічного реєстру його даних.

Позивач зазначає, що згідно листа-відповіді Подільського РВ 8031-106/8031.1-20 від 17.01.2020 йому було направлено Акт повернення, яким відмовлено в задоволенні вклеювання фотокартки у паспорт громадянина по досягненню ним 45 років. Відповідач-2, як зазначає позивач, послався на п/п. 6 п. 6 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 25.03.2015 № 302.

Зазначає, що своєчасно н міг звернутися для вклеювання фотокартки, оскільки більше 4-х років перебуває та постійно проживає в АДРЕСА_2 у зв`язку з доглядом за мамою-тещею ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тривалий час хворіє, про що було зазначено у заяві про вклеювання фотокартки. Чоловік не може надати належного догляду дружині, оскільки сам важко хворий, є інвалідом 3 групи.

Позивач звертає увагу, що є віруючим, парафіянином Української Православної Церкви, а тому, з релігійних переконань, при подачі документів бажає продовжувати керуватися паспортом громадянина України, який би не містив безконтактного електронного носія, а також вважає, що примушування до обробки персональних даних є неправомірним втручанням в його особисте життя з боку держави.

Посилаючись на положення ст. ст. 3, 22, 32 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012, положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі також - Закон № 5492-VI), Положення про паспорт № 2503-ХІІ, ст. ст. 8, 9, 14 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про захист персональних даних», профільних нормативно-правових актів та практики, висновків ВП ВС у справі № 806/3265/17, позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в отриманні паспорту та просить задовольнити позов.

У заяві від 24.07.2020 позивач просив повідомити про розгляд справи за адресом: АДРЕСА_1 .

Позиція відповідачів.

Відповідачі надали відзив на позов (а.с. 133 і далі), в якому просять відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, звернута увага на те, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення, видача, обмін паспорта його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються у порядку, встановленому КМ України.

Також звернута увага на законодавчі приписи щодо необхідності оформлення паспорту у формі картки, зокрема, у випадку недійсності раніше виданого паспорту.

Звернута увага також на те, що відповідно до Положення про паспорт до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюється нова фотокартка, що відповідають його вікові.

Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток вважається недійсним.

Крім того, відповідно до п/п. 6 п. 6 Постанови КМУ № 302 у разі, якщо особа досягла 25- і 45-річного віку та не звернулася не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток здійснюється обмін паспорту.

У даному випадку, як зазначають відповідачі, місячний термін від дати досягнення позивачем 45-річного віку для вклеювання фотокартки сплив 27.08.2018.

Однак, позивач звернувся із заявою про вклеювання фотокартки більш ніж через рік, що є очевидним порушенням законодавства.

Відповідач наголошує, що по суті позивач намагається покласти власну недбалість та безвідповідальність на відповідача, що є неприпустимим та не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та просить відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 19.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 . Паспорт серії НОМЕР_2 .

14.01.2020 Подільським РВ зареєстровано заяву позивача про вклеювання до паспорту у формі книжечки фотокартки у зв`язку досягненням 45 річного віку. Зазначено, що мешкає без реєстрації в іншому населеному пункті у зв`язку з доглядом за мамою-тещею. Додано паспорт, довідка про постійне проживання № 23 від 10.01.2020, 2 фотокартки.

За вих. від 17.01.2020 № 8031-106/8031.1-20 Подільськім РВ оформлено акт повернення паспорту на підставі п/п. 6 п. 6 (Порядку) постанови КМ України від 25.03.2015 № 302 - обов`язковий обмін паспорта зразка 1994 року на паспорт у формі картки, якщо особа досягла 25 чи 45-річного віку і не звернулась в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідно віку та пункт 2 розділу V (наказ МВС України від 06.06.2019 № 456).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Таким чином, Конституцією України встановлено єдиний випадок, коли особа може обрати альтернативу щодо виконання загального обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

У свою чергу, відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України № 2503-XII, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 2 вересня 1993 року N 3423-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові.

Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Відповідно до п. 12. Положення № 2503-XII видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку провадиться у п`ятиденний термін.

Відповідно до п. 15 цього Положення для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку подаються паспорт і дві фотокартки зазначеного розміру.

Відповідно до п. 18 цього Положення для, зокрема, вклеювання нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку чи зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові, встановлення розбіжностей у записах чи непридатності паспорта для користування.

Слід додати, що відповідно до Опису паспорта громадянина України четверта і п`ята сторінки паспорта відведені для розміщення у верхній частині фотокарток розмірами 35 х 45 міліметрів, що відповідають 25- і 45-річному віку власника паспорта. Нижче - підпис власника паспорта і відомості українською мовою про дату і орган, що стверджує достовірність фотокартки власника паспорта, які засвідчуються гербовою мастиковою печаткою.

Аналогічні правила встановлені у розділом V «Уклеювання фотокарток» Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456, який набрав чинності 21.06.2019.

Так, третя і п`ята сторінки паспорта передбачені для вклеювання в паспорт додаткових фотокарток при досягненні особою віку 25 або 45 років.

Для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку.

З наведеного у сукупності вбачається, що заявлена позивачем процедура супроводжується, а прийняття позитивного рішення обумовлюється: особистою явкою особи до органу міграційної служби та особистим поданням документів (очно) уповноваженому представнику ДМС, підписанням заяви встановленої форми у присутності уповноваженого працівника ДМС. У зв`язку з поданням заяви має проводитись ідентифікація особи, подання та ознайомлення уповноваженого працівника ДМС з оригіналами документів, а також перевірка поданих відомостей, підтвердження підпису особи у заяві уповноваженим працівником ДМС, а також - порівняння наданих фотокарток із зовнішністю особи та фотокартками (п. 5 розділу V Положення № 456) та, як передбачено і Описом паспорта - проставлення особистого підпису.

При цьому, наведені вище норми законодавства не передбачають вклеювання фотокартки у недійсний документ.

У даному ж випадку, враховуючи дату народження позивача - 27.08.1973, граничний термін звернення із заявою про вклеювання фотокартки у 45 років - 27.09.2018, а також фактичну дату звернення із заявою (14.01.2020), вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідачів вклеїти фотокартку у недійсний документ, що, однак, не передбачено законодавством, як і не передбачено поновлення дії недійсного документу.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, у відповідача відсутній встановлений Законом обов`язок вклеювати фотокартку у недійний документ чи поновлювати його дію.

Наведене є самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність порушення з боку відповідача прав чи інтересів позивача та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, такий обов`язок не виникає у відповідачів незалежності від причин неявки власника паспорту протягом місяця після досягнення 45-річча, оскільки такі умови не встановлені для відповідачів Законом.

В контексті останнього позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо неможливості приділити час протягом одного дня у період з 27.08.2018 по 27.09.2018 для звернення із заявою.

Слід додати, що заява зареєстрована в органі ДМС, однак з матеріалів справи судом не встановленого того, що заява приймалась, а надані документи перевірялись безпосередньо уповноваженим працівником ДМС, як то передбачено п. 2 розділу V Порядку 456.

Внаслідок наведеного не дотримано вимог п. 5 розділу 5 Порядку 456 щодо ідентифікації особи, щодо обов`язкового порівняння фотокарток із зовнішністю особи та фотокартками, що є передумовою для вклеювання фотокарток, що також виключало можливість проставлення підпису заявника під фотокарткою у паспорті, що є обов`язковим реквізитом на відповідній сторінці паспорту, а також виключало проставлення відміток у заяві уповноваженою особою ДМС щодо перевірки даних і документів.

При цьому, власне навіть складена у довільній формі заява не містить базових даних, як то - місця народження, що передбачено формами заяв відповідно до Порядку № 456, що, відповідно, не давало підстав для її задоволення.

Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено виконання передумов для вчинення органом ДМСУ дій щодо вклеювання фотокартки.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, зокрема, на недійсність документу, в який позивач просить зобов`язати вклеїти фотокартку, а також додатково - з огляду на недотримання позивачем вимог, які є передумовою для вклеювання фотокартки, у суду відсутні підстави для висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо вклеювання фотокартки. У зв`язку з цим суд вважає, що відсутні підстави для висновку про вчинення відповідачем протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності відносно позивача, оскільки, заявляючи про наявність прав, позивач не виконав кореспондуючий заявленим правам обов`язок вчинення дій, які є передумовою для вклеювання фотокартки.

Між тим, як вже зазначалося, відповідно до ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Наведене, у свою чергу, зумовлює висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки судом не встановлено вчинення відповідачем протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності відносно позивача в контексті спірних відносин.

Наведені позивачем доводи та надані матеріали, досліджені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, враховуючи вищевикладене у сукупності, за результатами розгляду справи, дослідження та оцінки доказів у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін