Справа № 400/3735/20
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

09 вересня 2020 р. № 400/3735/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В., розглянув заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Державної податкової служби України, Львівська площа, 8,Київ 53,04053
про:визнання протиправними та скасування висновку, викладеного у довідці від 04.09.2020,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування висновку, викладеного у довідці від 04.09.2020 р.

07 серпня 2020 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим особам Державної податкової служби України звільняти позивача з посади начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області до набрання рішенням законної сили у даній справі.

08 вересня 2020 року позивачем уточнено заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити уповноваженим особам Державної податкової служби України звільняти позивача з посади начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області до набрання рішенням законної сили у даній справі, надсилати в паперовій формі до Міністерства юстиції України повідомлення стосовно нього про відповідність критеріям здійснення очищення влади (люстрації) за формою згідно додатком 6 до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що спірний висновок може мати наслідок звільнення позивача з посади та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" до розгляду даної справи, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову позивачу необхідно буде докласти значних зусиль для відновлення своїх трудових і соціальних прав, зокрема звернення з новим позовом, тобто ефективний захист прав позивача буде ускладнений.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. На підставі наведеної норми, суд розглядає заяву без виклику учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Судом встановлено, що 04.09.2020 року Державною податковою службою України було складено довідку у відношенні позивача, що містить висновок щодо застосування заборони, передбачені ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Отже, спірний висновок є законодавчо визначеною підставою для звільнення особи з посади.

Водночас, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу приймати рішення про його звільнення та надіслання повідомлення до Міністерства юстиції України стосовно позивача про відповідність критеріям здійснення очищення влади (люстрації). Тобто, у випадку вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, настане заборона для прийняття рішення про його звільнення відповідачем, що вказує на продовження службових відносин між сторонами (відносини публічної служби) без вирішення спору, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.

Відтак, застосувавши заходи забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, суд фактично ухвалить рішення щодо ймовірних позовних вимог та вийде за межі підстав забезпечення позову, передбачених статтями 150-151 КАС України, що вказуватиме на порушення принципів адекватності заходу вимогам, на забезпечення яких він вживається, та співмірності заходів забезпечення позову із наслідками, до яких такі заходи призведуть.

Посилання у заяві на те, що невжиття обраного заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача ще не свідчить про те, що відсутність заходів забезпечення позову в майбутньому може призвести до неможливості поновлення прав та інтересів позивача у визначеному законом порядку. Враховуючи і те, що чинне національне законодавство визначає такі способи захисту порушених трудових прав як поновлення працівника на роботі з дня незаконного звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись положеннями ст.154, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є. В. Марич