Справа № 380/4914/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4914/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Хміляр Христини Андріївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Хміляр Христини Андріївни (Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №52596569 від 10 червня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Хміляр Христини Андріївни Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради;

- зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи №4394032, №4394043, №4394057 про арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існуючих записів про обтяження, звернулась 10.06.2020 року через ЦНАП м. Львова до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з метою виключення записів про обтяження (арешти) із заявою №211969473 від 10.06.2020 року про виключення з Єдиного реєстру заборон запису обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний номер 43944032 на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 .

В цей же день через ЦНАП м. Львова позивач отримала рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Хміляр Христини Андріївни державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради №52596569 від 10 червня 2020 року про відмову в задоволенні заяви, оскільки відповідач встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Так, Ухвалою №2-200/2001 р. від 31.01.2002, виданою Шевченківським районним судом м. Львова скасовуються заходи забезпечення позову встановлені ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000, а відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №4394032 накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суд від 14.11.2000 року.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки при зверненні до відповідача з заявою було надано всі документи, які дають підстави скасувати державну реєстрацію існуючих обтяжень і пояснюють існуючу розбіжність між датою ухвали, вказаною в Єдиному реєстрі заборон та датою в самій ухвалі. Така відмова, на думку позивача, свідчить про неможливість припинити і інші два обтяження, зареєстровані за №4394043, №4394057, що були накладені на підставі однієї і тієї ж ухвали.

Також позивач зазначив, що відповідачем порушено вимоги ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме тому просить адміністративний позов задоволити.

Представник позивачки в судовому засіданні 21.07.2020 року позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 08.07.2020 року, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, що 10 червня 2020 року через територіальний підрозділ ЦНАП м. Львова позивачем було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 39928808 про державну реєстрацію припинення обтяження - арешт нерухомого майна реєстраційний номер 43944032 на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви державний реєстратор встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, саме: Ухвалою №2-200/2001 р. від 31.01.2002 виданою Шевченківським районним судом м. Львова скасовуються заходи забезпечення позову встановлені ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000, а відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №4394032 накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суд від 14.11.2000 року.

Враховуючи встановлені обставини державний реєстратор 10 червня 2020 року прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №52596569 у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку із тим, що встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що правомірно прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10 червня 2020 №52596569.

Щодо вимоги про зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи №4394032, №4394043, №4394057 про арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , відповідач зазначив, що з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд не може перебирати на себе функції та повноваження іншого органу державної влади, а тому позовні вимоги позивача і в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім цього, зауважив, що державним реєстратором не розглядались заяви щодо припинення арештів з реєстраційними номерами 4394043 та 4394057, а позивачем обрано невірний спосіб захисту прав.

Саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради надіслано пояснення від 08.07.2020 року щодо позовної заяви за змістом аналогічним відзиву відповідача.

В судове засідання відповідач та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення (а.с.25, а.с.40), заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи або розгляду справи без участі на адресу суду не надходило. Тому, суд відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, ухвалив судове засідання 21.07.2020 року провести без участі відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 30 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 21.07.2020 року ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 259 КАС України.

Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.03.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківським О.В. (реєстр.№2-315), реєстраційного посвідчення від 05.08.2002 року, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

10 червня 2020 року через територіальний підрозділ ЦНАП м. Львова позивачем було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 39928808 про державну реєстрацію припинення обтяження - арешт нерухомого майна реєстраційний номер 43944032 на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви державний реєстратор встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, саме: Ухвалою №2-200/2001 р. від 31.01.2002 виданою Шевченківським районним судом м. Львова скасовуються заходи забезпечення позову встановлені ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000, а відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №4394032 накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суд від 14.11.2000 року.

Враховуючи встановлені обставини, державний реєстратор 10 червня 2020 року прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №52596569 у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку із тим, що встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Предметом спору є правомірність рішення №52596569 від 10 червня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Хміляр Христини Андріївни Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та наявність підстав для зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи №4394032, №4394043, №4394057 про арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), а також Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1). Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження (п.2 ч. 1); реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру (п. 9 ч. 1).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 3 вказаного Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч.1 ст.5 Закону №1952-IV).

Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п.1); присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом (п.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №1952-IV заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 18 Закону №1952-IV зазначено перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 12 Порядку №1127 передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельне кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Аналіз наведених норм вказує на обов`язок державного реєстратора під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав перевірити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Статтею 24 Закону №1952-IV, а саме частиною першою п. 5 визначено підставою для відмови в державній реєстрації прав: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Закону №1952-IV передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Аналогічні норми передбачені і п. 18 та п. 23 Порядку №1127.

Як слідує з долученої до матеріалів справи Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено три обтяження (арешти) 24.01.2007 року реєстратором - Першою Львівською державною нотаріальною конторою на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 . під реєстраційними №4394032, №4394043, №4394057 на підставі ухвали б/н від 14.11.2000 року Шевченківського районного суду м. Львова вх.№2727.

Згідно листа з Шевченківського районного суду м. Львова від 18.05.2020 року № 01-11/8/2020 про те, що у провадженні Шевченківського районного суду Львова знаходилась цивільна справа №2-200/2001 за позовом ОСОБА_2 до позивача та інших осіб, третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000 року з метою забезпечення вищевказаного позову заборонено органам нотаріату та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2002 року були скасовані заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000 року. Ухвала від 14.11.2000 року у справі №2-200/2001 Шевченківським районним судом м. Львова не виносилась.

Згідно відповіді Львівського державного нотаріального архіву від 04.06.2020 року №1218/01-21 позивача повідомлено, що ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2000 року згідно якої була накладена заборона відчуження квартири - в будинку АДРЕСА_1 на зберіганні у Львівському державному нотаріальному архіві не виявлена.

Долучена до матеріалів справи копія ухвали Шевченківського районного суду м. Львова датована 14.12.2000 року, якою заборонено органам нотаріату та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Згідно змісту копії ухвали Шевченківського районного суду м. Львова №2-200/2001 р. від 31 січня 2002 року скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони провадити будь-які дії, спрямовані на відчуження АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000 р.

Отже, суд погоджується із доводами позивача, що при внесенні записів про обтяження (арешт) під реєстраційними №4394032, №4394043, №4394057 в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Першою Львівською державною нотаріальною конторою було допущено помилку в даті ухвали, а саме замість 14.12.2000 року було внесено помилково дату 14.11.2000 року.

Як зазначалось судом, саме з метою виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існуючих записів про обтяження 10 червня 2020 року через територіальний підрозділ ЦНАП м. Львова позивачем було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 39928808 про державну реєстрацію припинення обтяження - арешт нерухомого майна реєстраційний номер 43944032 на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 ., до якої було долучено вищеперераховані документи.

І саме зі змісту цих документів відповідачем встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, про що і вказав державний реєстратор: «Ухвалою №2-200/2001 р. від 31.01.2002 виданою Шевченківським районним судом м. Львова скасовуються заходи забезпечення позову встановлені ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000, а відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за №4394032 накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суд від 14.11.2000 року».

Більше того, сам позивач підтверджує, що при внесенні відомостей в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Першою Львівською державною нотаріальною конторою було допущено помилку в даті ухвали, а саме замість 14.12.2000 року було внесено помилково дату 14.11.2000 року.

В той же час, суд звертає увагу позивача, що внесення відомостей до Державного реєстру прав, в тому числі виправлення помилок, врегульовано статтею 26 Закону України №1952-ІV.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Саме із урахуванням встановлених суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, які також встановлені судом під час розгляду справи, відповідач 10 червня 2020 року прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №52596569 у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і підстави для його скасування у суду відсутні.

При цьому, суд погоджується із доводами відповідача, що державним реєстратором не розглядались заяви щодо припинення арештів з реєстраційними номерами 4394043 та 4394057.

Оскільки суд не знайшов підстав для визнання протиправним та скасування рішення №52596569 від 10 червня 2020 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Хміляр Христини Андріївни Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, відтак відсутні і підстави для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи №4394032, №4394043, №4394057 про арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що під час прийняття рішення №52596569 від 10 червня 2020 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Хміляр Христини Андріївни (вул. Городоцька, 299, м. Львів, 79040), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (вул. Городоцька, 299, м. Львів, 79040) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.