Справа № 160/13109/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Піддубцеві О.В.
представника позивача Березюк М.М.
представника відповідача Гайдей І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості, -
23.12.2019 р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд (з урахуванням уточнень вимог позову):
В обґрунтування вимог позову вказано, що за підприємством рахується податковий борг з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб у зазначеному вище розмірі, який добровільно платником податків не сплачений. У зв`язку із чим виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 22.01.2020 р. о 13:00 год.
У підготовче судове засідання 22.01.2020 р. сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Для повторного виклику сторін, розгляд справи відкладено до 10:00 год. 19.02.2020 р.
12.02.2020 р. позивачем було подано уточнення до позовної заяви.
13.02.2020 р. подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти вимог позову зазначаючи, що ним були здійснені платежі в рахунок погашення боргу.
Ухвалою суду від 13.02.2020 р. прийняті уточнення до позовної заяви від 12.02.2020 р.
У підготовче судове засідання 19.02.2020 р. сторони не прибули, відповідачем було подано клопотання про відкладення. Для повторного виклику сторін, розгляд справи відкладено до 09:45 год. 02.03.2020 р.
Ухвалою суду від 24.02.2020 р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
У підготовче судове засідання 02.03.2020 прибули уповноважені представники сторін.
Представником відповідача подано відзив на уточнюючу позовну заяву, згідно якого вказує, що заявлена позивачем до стягнення сума не відповідає реальній податковій заборгованості підприємства. Відповідач вказує, що за спірний період з боку КП «Нікопольводоканал» на користь державного бюджету було перераховано податковий борг у розмірі 4445000,00 грн. з призначенням платежу «податок на додану вартість» та 111673,82 грн. з призначенням платежу «податок на прибуток». Отже, на думку відповідача, позивачем при пред`явленні позовних вимог не було здійснено належним чином розрахунку боргу, внаслідок чого його було штучно завищено.
Для надання представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву, розгляд справи було відкладено до 12:20 год. 11.03.2020 р.
У підготовче судове засідання 11.03.2020 прибули уповноважені представники сторін.
Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги позову підтримує у повному обсязі.
Для надання представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву, розгляд справи було відкладено до 12:40 год. 23.03.2020 р.
17.03.2020 р. відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 18.03.2020 р. зупинено провадження у справі на період дії карантину, встановленого КМУ.
Судове засідання 23.03.2020 р. було знято з розгляду у зв`язку зі встановленням карантинних заходів.
Ухвалою суду від 27.05.2020 р. провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 01.06.2020 р. об 11:00 год.
У підготовче судове засідання 01.06.2020 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача просив зобов`язати відповідача підготувати та надати обґрунтований розрахунок податкового боргу по кожному податку окремо.
Для надання вказаного розрахунку розгляд справи було відкладено до 12:20 год. 17.06.2020 р.
У підготовче судове засідання 17.06.2020 р. сторони не прибули, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із чим розгляд справи відкладено до 12:20 год. 03.07.2020 р.
18.06.2020 р. відповідачем долучено до матеріалів справи розрахунок боргу.
У підготовче судове засідання 03.07.2020 р. прибули уповноважені представники сторін. Для надання відповідачем додаткових доказів по справі (ІКП) розгляд справи відкладено до 12:30 год. 31.07.2020 р.
У підготовче судове засідання 31.07.2020 р. прибули уповноважені представники сторін. Суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 17.08.2020 р. об 11:20 год.
У судове засідання 17.08.2020 р. сторони не прибули, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із чим розгляд справи було відкладено до 11:50 год. 31.08.2020 р.
У судове засідання 31.08.2020 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити.
Представника відповідача проти вимог позову заперечував у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які прибули до судового засідання, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням положень Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. щодо введення карантинних заходів на всій території країни, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
У підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).
Згідно з пунктом 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно зі статею 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Суд встановив, що у відповідача наявний борг перед бюджетом у загальному розмірі 7437826,75 грн., який виник на підставі:
1.податок на додану вартість (код платежу 14010100):
2. податок на доходи фізичних осіб (код платежу 11010100):
Заборгованість у вказаному розмірі підтверджується даними ІКП відповідача.
Також матеріали справи містять зазначену вище податкову звітність, матеріали перевірок по кожному податковому повідомленню-рішенню.
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень до суду не надано.
Відповідно до пункту 176.1 статті 176 ПК України одним із обов`язків платника податків є обов`язок своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання протягом установленого строку.
У визначені законом строки податкове зобов`язання з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 7437826,75 грн. відповідач не сплатив, а тому у відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України така заборгованість вважається податковим боргом.
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
У пункті 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Суд встановив, що позивач сформував та направив відповідачу податкову вимогу від 24.02.2004 р. за №7074, яка отримана відповідачем 27.02.2004 р, про що міститься відповідний запис у вимозі.
Проте, суд встановив, що передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу.
Доказів оскарження податкової вимоги до суду не надано.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
У пункті 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Судом встановлено, що здійснені відповідачем платежі на погашення поточних грошових зобов`язань були спрямовані на погашення податкового боргу минулих періодів, що відображено в інтегрованій картці платника податків по кожному виду податку.
Відповідно до положення пунктів 95.1, 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти наявності податкового боргу, заперечення проти позову стосуються лише розміру заборгованості.
Станом на поточну дату, згідно облікових даних, з урахуванням сплачених платежів і новоствореного боргу, заборгованість відповідача становить 7437826,75 грн.
Докази сплати податкового боргу в матеріалах справи відсутні.
Вказане зумовлює висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 7437826,75 грн. до бюджету.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до вимог статті 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченої позивачем суми судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості, - задовольнити;
Розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 вересня 2020 року.

Суддя В.С. Віхрова