Справа № 9901/183/20
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Київ

07 вересня 2020 року

справа №9901/183/20

адміністративне провадження №П/9901/183/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Ханової Р. Ф.

суддів: Бившевої Л. І., Гончарової І. А., Олендера І. Я., Шипуліної Т. М.,

за участю:

секретаря судового засідання Статілко Ю. С.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Склярук Ю.В. в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, Вища рада правосуддя), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя, яка полягає в порушенні встановленого частиною четвертою статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» строку розгляду дисциплінарної скарги позивача від 14 лютого 2020 року № М-146/22/7-20 щодо судді Верховного Суду ОСОБА_2 .

Адміністративний позов містить клопотання про витребування у відповідача статистичних даних про загальну кількість скарг, яку ОСОБА_3 як член Вищої ради правосуддя отримала із 14 лютого 2020 року (дата передачі скарги позивача) та щодо яких ОСОБА_3 станом на 12 липня 2020 року постановила відповідну ухвалу або закінчила попередню перевірку та передала їх на розгляд дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя.

Відповідно до частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20 липня 2020 року відкрив провадження в цій справі, витребував у відповідача інформацію про загальну кількість скарг, отриману членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 за період із 14 лютого по 12 липня 2020 року, та загальну кількість скарг, щодо яких ОСОБА_3 постановила відповідну ухвалу або закінчила попередню перевірку та передала їх на розгляд дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя протягом зазначеного періоду, та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.00 07 вересня 2020 року.

07 серпня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю. У відзиві Вища рада правосуддя надала інформацію про загальну кількість скарг, отриману членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 за період із 14 лютого по 12 липня 2020 року, та загальну кількість скарг, щодо яких ОСОБА_3 постановила відповідну ухвалу або закінчила попередню перевірку та передала їх на розгляд дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя протягом зазначеного періоду.

07 вересня 2020 року під час судового засідання ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, представник Вищої ради правосуддя підтримав доводи викладені у відзиві на позов, у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із дисциплінарною скаргою щодо судді Верховного Суду ОСОБА_2, яку зареєстровано 14 лютого 2020 року за № М-146/22/7-20.

Верховний Суд установив, що 19 лютого 2020 року член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 надіслала листа № 412/0/19-20, в якому судді ОСОБА_2 запропоновано надати письмові пояснення щодо відомостей, викладених у дисциплінарній скарзі.

26 лютого 2020 року на адресу Вищої ради правосуддя надійшли пояснення судді ОСОБА_2 , які зареєстровані відповідачем за № 1123/0/6-20.

18 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про дотримання встановлених законом строків розгляду дисциплінарної скарги та повідомлення про причини їх пропуску.

19 квітня та 16 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до Вищої ради правосуддя також клопотання про ознайомлення з матеріалами справи за його скаргою від 14 лютого 2020 року № М-146/22/7-20.

На час подання позову жодного рішення за скаргою від 14 лютого 2020 року а № М-146/22/7-20 відповідач не ухвалив.

25 травня 2020 року Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід ОСОБА_3 від розгляду вказаної дисциплінарної скарги, отриманої відповідачем 27 квітня 2020 року. Ухвала Другої Дисциплінарної палати вмотивована відсутністю обставин, що викликають обґрунтований сумнів у неупередженості ОСОБА_3 .

Крім того, під час розгляду справи суд установив, що відповідно до діловодства Вищої ради правосуддя із 14 лютого по 12 липня 2020 року до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 надійшло 306 справ і матеріалів з питань, які належать до повноважень Вищої ради правосуддя, з яких 287 скарг щодо дисциплінарного проступку судді.

Станом на 01 лютого 2020 року на розгляді члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 перебувало 198 матеріалів.

Загальна кількість скарг щодо дисциплінарного проступку судді, за наслідками розгляду яких член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 протягом указаного періоду постановила відповідну ухвалу або Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя постановила ухвалу про відкриття дисциплінарної справи щодо судді, або повністю завершила розгляд становить 374.

За вказаний період ОСОБА_3 брала участь у 41 засіданні Вищої ради правосуддя, на яких розглянуто понад 800 питань. З них на 4 засіданнях ОСОБА_3 була доповідачем із 6 питань.

Також протягом цього періоду член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 брала участь у 18 засіданнях Другої Дисциплінарної палати, на яких розглянуто понад 600 питань, з яких більше ніж із 140 питань ОСОБА_3 була доповідачем.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

На обґрунтування позовних вимог та протиправності бездіяльності Вищої ради правосуддя позивач наводить такі аргументи.

Позивач зазначає, що строк розгляду скарги, поданої ним до Вищої ради правосуддя, на дату подання позову становить 151 день, що більше ніж у 2,5 раза порушує встановлені законом граничні строки розгляду дисциплінарних скарг.

Також позивач зазначає, що на дату подання цього позову відповідач не ухвалив жодного рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , а також відсутня інформація про постановлення членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_3, яка є доповідачем у справі, ухвали щодо прав позивача чи винесення на розгляд дисциплінарної палати питання про відкриття провадження.

При цьому позивач звертає увагу на те, що скарга подана до Вищої ради правосуддя, не потребує багато часу для попередньої перевірки, адже базується на єдиному документі - рішенні НАЗК за результатами повної перевірки декларації ОСОБА_2 за 2017 рік. Затягування розгляду створює враження покривання відповідачем судді новоствореного Верховного Суду, що негативно впливає на авторитет Вищої ради правосуддя, Верховного Суду та судової влади загалом.

Посилаючись на частину четверту статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», позивач зазначає, що дисциплінарне провадження здійснюється в розумний строк. Строк здійснення дисциплінарного провадження не повинен перевищувати більше ніж шістдесят днів з моменту отримання дисциплінарної скарги.

Оскільки закон передбачає обов`язок Вищої ради правосуддя завершити розгляд скарги протягом 60-ти днів з моменту її подання, у позивача були всі легітимні очікування, що розгляд поданої ним скарги не буде тривати надмірно довго.

Бездіяльність Вищої ради правосуддя порушує право ОСОБА_1 як скаржника у дисциплінарному провадження щодо судді. Це право полягає в розгляді відповідачем дисциплінарної скарги своєчасно, протягом розумного строку, та безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності.

У відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу на те, що дії члена Вищої ради правосуддя під час здійснення ним попередньої перевірки щодо наявності ознак дисциплінарного проступку в діях судді не породжують жодних відносин управлінського характеру чи підпорядкування між Вищою радою правосуддя і скаржником в дисциплінарній скарзі. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 в цій справі є передчасними, адже у цьому разі відсутній публічно-правовий спір, а тому порушення з боку Вищої ради правосуддя прав та інтересів позивача також відсутні.

Відповідач акцентує увагу на положеннях Закону України «Про Вищу раду правосуддя», які визначають лише строк розгляду дисциплінарної справи, який обчислюється з моменту її відкриття, а етап попередньої перевірки містить іншу вказівку, зокрема попереднє вивчення матеріалів, що мають ознаки вчинення дисциплінарного проступку, здійснюється доповідачем у розумний строк. Отже, позивач безпідставно ототожнює строк розгляду дисциплінарної справи зі строком проведення попередньої перевірки.

Також Вища рада правосуддя зазначає, що розумність строку повинна оцінюватися з урахуванням критеріїв (складність справи, поведінка скаржника, поведінка судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду для заявника). Навіть велика тривалість розгляду справи може бути визнана розумною з урахуванням певних індивідуальних обставин.

Відповідач у відзиві вказує на велику кількість скарг, які перебувають на розгляді члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 (понад 300 справ та матеріалів з питань, що належать до повноважень Вищої ради правосуддя, з яких 287 скарг щодо дисциплінарного проступку судді), а також зазначає, що ОСОБА_3 брала участь у 41 засіданні Вищої ради правосуддя, на яких розглянуто понад 800 питань, з яких на 4 засіданнях була доповідачем із 6 питань. Також у період із 14 лютого по 12 липня 2020 року ОСОБА_3 брала участь у 18 засіданнях Другої Дисциплінарної палати, на яких розглянуто понад 600 питань, з яких більше ніж із 140 питань ОСОБА_3 була доповідачем.

Посилаючись на велике навантаження членів єдиного конституційного органу, Вища рада правосуддя зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій справі про визнання бездіяльності відповідача є безпідставними.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», згідно з частиною першою статті 107 цього Закону право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа.

Статтею 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя в порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до статті 42 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон):

Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Дисциплінарне провадження включає:

1) попереднє вивчення матеріалів, що мають ознаки вчинення суддею дисциплінарного проступку, та прийняття рішення про відкриття дисциплінарної справи або відмову у її відкритті;

2) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне провадження здійснюється у розумний строк. Строк здійснення дисциплінарного провадження не повинен перевищувати більше ніж шістдесят днів з моменту отримання дисциплінарної скарги.

За твердженням позивача, протиправність бездіяльності відповідача доводиться на підставі того, що відповідач протягом 151 дня не прийняв жодного рішення за дисциплінарною скаргою, що не відповідає вимогам статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», відповідно до частини четвертої якої строк здійснення дисциплінарного провадження не повинен перевищувати більше ніж шістдесят днів з моменту отримання дисциплінарної скарги.

Характерною рисою строків, визначених законом, є неможливість їх зміни за волевиявленням учасника або учасників правовідносин, за винятком випадків, безпосередньо визначених законом.

Отже, вирішуючи питання про те, чи своєчасно вчинена певна дія, або ж чи має місце бездіяльність, визначальним є дотримання суб`єктом владних повноважень темпоральних рамок, передбачених у нормативно-правовому акті, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Днем бездіяльності є останній день установленого законом строку, упродовж якого мало бути вчинено дію або прийнято рішення. Визнанню бездіяльності протиправною передує встановлення обов`язку виконання суб`єктом владних повноважень певних дій (прийняття рішення) у визначений законом строк.

Водночас протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови й обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Крім того, самі собою строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року в справі № 800/426/17 та від 06 грудня 2018 року в справі № 800/259/17.

Необхідність дотримання розумного строку при вирішенні судових справ згадується в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, що є складовим елементом права на справедливий суд.

Для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) (зокрема, рішення від 27 червня 2000 року в справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], № 30979/96) виробив у своїй практиці кілька критеріїв, а саме: складність справи; поведінка скаржника; поведінка судових та інших державних органів; важливість предмета розгляду для заявника. ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що такий критерій є суб`єктивним і має трактуватися у кожному випадку, залежно від певних обставин.

Отже, розумність строку повинна оцінюватися через призму наведених критеріїв на предмет можливості розгляду справи протягом більш або менш тривалого строку. Навіть велика тривалість розгляду справи може бути визнана розумною з урахуванням певних індивідуальних обставин. Тут варто звернути особливу увагу на те, які саме причини сприяли більш тривалому розгляду справи та пропуску строків, установлених законодавством.

На переконання Верховного Суду, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо розумності терміну розгляду судових справ і критеріїв його застосування можуть бути вжиті за аналогією і до строків здійснення дисциплінарного провадження щодо судді.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року в справі № 9901/120/19, від 07 травня 2020 року в справі № 9901/36/19 та ін.

Обґрунтовуючи причини тривалого перебування на попередньому розгляді Вищої ради правосуддя поданої позивачем дисциплінарної скарги, відповідач зазначив про велике навантаження у роботі членів Вищої ради правосуддя. Зокрема, у період із 14 лютого по 12 липня 2020 року до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 надійшло 306 справ і матеріалів з питань, що належать до повноважень Вищої ради правосуддя, з яких 287 скарг щодо дисциплінарного проступку судді.

Крім того, станом на 01 лютого 2020 року на розгляді члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 перебувало 198 матеріалів.

Загальна кількість скарг щодо дисциплінарного проступку судді, за наслідками розгляду яких член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 протягом указаного періоду постановила відповідну ухвалу або Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя постановила ухвалу про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді, або повністю завершила розгляд становить 374 одиниць.

За вказаний період ОСОБА_3 брала участь у 41 засіданні Вищої ради правосуддя, на яких розглянуто понад 800 питань. З них на 4 засіданнях ОСОБА_3 була доповідачем із 6 питань.

Також протягом цього періоду член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 брала участь у 18 засіданнях Другої Дисциплінарної палати, на яких розглянуто понад 600 питань, з яких більше ніж із 140 питань ОСОБА_3 була доповідачем.

У контексті викладеного, не заперечуючи необхідності дотримання строку при здійсненні попередньої перевірки дисциплінарних скарг, а також правомірних очікувань скаржників щодо вирішення у кінцевому підсумку поданих ними заяв, Верховний Суд дійшов висновку, що відповідач довів наявність об`єктивних обставин, які мали безпосередній вплив на швидкість і терміни опрацювання членом Вищої ради правосуддя матеріалів, що надходять до нього на розгляд, адже надмірно високе навантаження на члена Вищої ради правосуддя безумовно створює реальні перешкоди у вжитті заходів щодо оперативного розгляду заяв чи скарг у розумні строки.

Безпідставного, невиправданого затягування, невжиття необхідних заходів щодо розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_1 з боку відповідача Верховний Суд у цій справі не встановив, що зумовлює відсутність правових підстав для задоволення позову.

Отже, з огляду на об`єктивно наявне велике навантаження членів Вищої ради правосуддя, зокрема ОСОБА_3, Верховний Суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини виключають можливість визнання бездіяльності відповідача протиправною та, відповідно, задоволення заявлених позовних вимог.

За встановлених у цій справі обставин і правового регулювання спірних відносин Верховний Суд уважає, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності під час розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_1 , щодо судді ОСОБА_2 від 14 лютого 2020 року, а отже, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання противоправною бездіяльності відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року.

Головуючий: Р.Ф. Ханова

Судді: Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна