Справа № 520/2880/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 серпня 2020 р. № 520/2880/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника ГУ ДПС у Харківській області Виноградова В.О.

представника ГУ ДПС у Сумській області Кошеленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13,м. Суми,Сумська область,40009, ) , Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Сумській області, від 31.10.2019 № ; податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Харківській області, від 30.10.2019 № 0; податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Харківській області, від 30.10.2019 № 0; податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Сумській області, від 31.10.2019 № ; податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Харківській області, від 30.10.2019 № 0; податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Харківській області, від 30.10.2019 № 0.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 задоволено клопотання представника відповідача ГУ ДПС у Сумській області про проведення розгляду справи в порядку відеоконференції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик та допит в судовому засіданні в якості свідків гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.07.2020 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 25.08.2020.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано введеними карантинними обмеженнями для запобігання розповсюдження коронавірусного захворювання Сovid-19.

Представники відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечували, зазначив, що наявні карантинні обмеження жодним чином на можливість прибуття до суду не впливають, ураховуючи місцезнаходження позивача.

Суд розглянувши вказане клопотання дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Позивач, посилаючись на наявні обмеження пов`язані із запобіганням розповсюдження коронавірусного захворювання Сovid-19, жодним чином не зазначає, як відповідні обмеження унеможливили його явку до суду, чи неможливість подання певних доказів, які мають значення для вирішення справи.

Станом на момент судового розгляду справи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Харків не віднесено до червоної рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, а тому суд вважає доводи відповідача безпідставними. Крім того, явка сторін до суду обов`язковою не визнавалась.

При постановленні даних висновків судом узято до уваги у відповідній частині постанову Верховного Суду від 16.07.2020 справа № 924/369/19.

Отже, керуючись викладеним та на підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого позивача.

Позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу суб`єкта господарювання фізичної особи підприємця

Положеннями ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, в тому числі у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.80.2.2 ).

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що на підставі отриманого від Охтирської міської ради повідомлення щодо порушень вимог чинного законодавства , контроль за яким покладено на органи державної податкової служби на території м. Охтирка Сумської області від 17.09.2019 № 06-03/982 ГУ ДПС у Сумській області видано накази про проведення фактичної перевірки за місцем здійснення фактичної діяльності , розташування господарського об`єкту (магазину) за адресою АДРЕСА_2 (наказ № 163 від 19.09.2019) та за місцем здійснення фактичної діяльності , розташування господарського об`єкту (магазину) за адресою АДРЕСА_3 (наказ № 162 від 19.09.2019) з метою контролю питання дотримання норм законодавства у сфері регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, в тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Результати проведення перевірок оформлено актами від 27.09.2019 № 90/18-28-32-01/ НОМЕР_1 та № 92/18-28-32-01/ НОМЕР_1 , якими зафіксовано порушення вимогпп.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ; положень ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового , коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та пп.44.1,44.3 ст.44 ПК України.

Порушення, встановлені актом перевірки № 90/18-28-32-01/ НОМЕР_1 стали підставою для винесення податкових повідомлень рішень від 31.10.2019 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000 грн. за порушення вимог ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; від 30.10.2019 № 0, яким до позивача застосовано штраф у сумі 510.00 грн, за порушення вимог п.44.1,44.3 ст44 ПК України; від 30.10.2019 № 0, яким застосовано штраф у розмірі 1.00 грн. за порушення приписів пп.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Порушення, встановлені актом перевірки № 92/18-28-32-01/ НОМЕР_1 стали підставою для винесення податкових повідомлень рішень від 31.10.2019 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000 грн. за порушення вимог ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; від 30.10.2019 № 0, яким до позивача застосовано штраф у сумі 510.00 грн, за порушення вимог п.44.1,44.3 ст44 ПК України; від 30.10.2019 № 0, яким застосовано штраф у розмірі 1.00 грн. за порушення приписів пп.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до положень ст.1 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Положення статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», які передбачають відповідальність за порушення норм цього Закону визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в тому числі у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд зазначає, що ані під час проведення перевірки, ані до матеріалів позовної заяви платником не надано підтвердження правомірності здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідних дозвільних документів чи то їх наявності на момент проведення перервірки.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Статтею 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, в тому числі проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Відповідно до пунктів 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення) підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних уповноваженою особою відповідного суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Визначення поняттю «розрахункова операція» надається в ст. 2 Закону. Так, зокрема, такою є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Таким чином, визначальною умовою, при виконанні якої у суб`єкта господарювання виникає обов`язок здійснювати розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій, є наявність факту реалізації товару.

В розумінні податкового законодавства під продажем (реалізацією) товарів необхідно розуміти будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів (пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р.).

Отже, необхідною умовою для застосування санкцій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону, є факт одержання від покупця коштів за товар (послугу) в результатів переходу права власності на такий за результатами його реалізації.

Долученими до матеріалів справи поясненнями гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджено, що реалізація товарів здійснена без проведення видачі відповідного фіскального чеку чи іншого розрахункового документу.

При цьому суд звертає увагу на ту, обставину, що пояснення особисто підписані вказаними вище особами із зазначенням про відсутність тиску та відповідно із усвідомленням тієї інформації, яка в них викладена.

Положеннями п.44.1,44.3 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Згідно п. 85.2. ст. 85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п. 121.1. ст. 121 ПКУ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

В актах від 27.09.2020 № 92/18-28-32-01/ НОМЕР_1 та № 90/18-28-32-01/ НОМЕР_1 зазначено, що при проведенні перевірки перевіряючим не було надано копій первинних документів або їх оригіналів на підтвердження походження вина «Біла орхідея», пива « Вайсбург» та «Хьюгарден»

Крім того, в актах перевірки перевіряючими також зазначено, що до перевірок представник позивача не надав Книги обліку доходів.

Відповідно до п.86.7 ст. 86 ПК України, уразі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Проте, позивач не скористався своїм правом пред`явлення Книги обліку доходів та інших первинних документів з кількісними та якісними характеристиками придбаних (отриманих для реалізації) товарів - алкогольні напої, що знаходились в місцях здійснення позивачем господарської діяльності.

Крім того ані до податкового органу у встановлені ПК України строки до винесення оскаржуваних рішень, ані до суду таких документів позивачем не надано, причин їх ненадання не зазначено.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що особи, які вказані в акті перевірки як реалізатори виконували разове прибирання приміщень, які належать позивачу на підставі цивільно-правових угод про надання послуг укладених між позивачем та ОСОБА_2 від 11.08.2019 № 1, від 30.08.2019 № 2 від 13.09.2019 № 3 , відповідно до яких ОСОБА_2 зобов`язувалася надавати 14.08.2019, 30.08.2019 та 06.09.2019 послуги з зовнішнього та внутрішнього прибирання приміщень та миття вікон, на підтвердження чого наявні відповідні акти виконаних робіт; укладених між позивачем та ОСОБА_3 від 30.08.2019 № 1, від 13.09.2019 № 2 щодо здійснення генерального прибирання торгового павільйону відповідно 06.09.2019 та 20.09.2020 , на підтвердження чого наявні відповідні акти виконаних робіт.

У день проведення перевірки вказані особи виконували зобов`язання взяті на підставі означених вище договорів, жодних доручень від позивача на здійснення реалізації товарів не отримували; отримані від вказаних осіб пояснення є ідентичними за своїм змістом, що вказує на те, що вони були написані під диктовку, тоді як долучені до матеріалів справи чеки не підтверджують того факту, що реалізації товарів здійснена саме позивачем.

З цього приводу суд зауважує, що приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України, визначено, що при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, у направленнях на перевірку зазначено прізвище, ім`я, по батькові, посада осіб, які отримували направлення на перевірку, дата і час ознайомлення.

Направлення отримані особами, які здійснювали розрахункові операції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які при пред`явленні документів, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України, у направленні на проведення перевірки здійснили запис про допуск фахівців контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

У розумінні приписів пункту 80.2 статті 80, пунктів 81.1, 81.2 статті 81 ПК України вказані особи вважаються особами, які фактично проводила розрахункові операції.

Доказів, які б свідчили про здійснення вказаної розрахункової операції іншою особою позивачем суду не надано й таких обставин не встановлено під час розгляду справи.

Доводи ж позивача про те, що вказаним громадянкам не надавалися повноваження на реалізацію товарів визнаються судом безпідставними, оскільки наявність чи відсутність оформлених трудових відносин із особою, яка фактично проводить розрахункові операції, для реалізації можливості засвідчення факту відмови від допуску до проведення перевірки чи допуску до неї правового значення не має.

Суд також звертає увагу, що саме позивач є відповідальною за дотримання норм чинного законодавства при здійсненні своєї господарської діяльності, відтак має контролювати здійснення розрахункових операцій відповідними особами на своїх торгівельних об`єктах, а тому доводи щодо того, що розрахункові операції здійснили особи, які на були на це уповноважені суд вважає необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2020 у справі №803/1717/16.

Абзацом першим частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив :

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення виготовлено 04.09.2020

Суддя Зоркіна Ю.В.