Справа № 120/3521/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3521/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

03 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С. ,

позивача, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця, повний текст складено - 23 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 170 о/с від 16.10.2018 року майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора-чергового чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

20.08.2019 року Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин можливого вчинення позивачем дисциплінарного проступку, видано наказ № 1213 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії. Пунктом третім вказаного наказу, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Згідно з матеріалами службового розслідування, 20.08.2019 року екіпажем Управління патрульної поліції у Вінницькій області "Юнкер-1030" здійснювалося патрулювання території міста Вінниці, з метою контролю за додержанням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. О 02:55 год. поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області по вул. Стрілецькій було помічено транспортний засіб, водій якого порушив пункт 9.2 Правил дорожнього руху та статті 16 Закону України "Про дорожній рух" (при здійсненні маневрування не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку), що, у свою чергу, стало підставою для зупинки даного транспортного засобу.

Після зупинки транспортного засобу, під керуванням майора поліції ОСОБА_1 , поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців та поведінка, яка не відповідає обстановці.

Поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, було запропоновано позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, однак погодився прибути до медичного закладу Комунальне підприємство "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" для проходження медичного огляду в установленому порядку.

Згідно з висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2228 від 20.08.2019 позивач відмовився від проходження медичного огляду. На вимогу поліцейських Управління патрульної поліції у Вінницькій області пред`явити документи на право керування транспортним засобу позивач також відповів відмовою.

Відеозаписом "080" зафіксовано відмову позивача від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відеозаписом "091" підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У подальшому, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серія ОБ № 200583 від 20.08.2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винесено постанову серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн за порушення частини 1статті 126 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1статті 130 КУпАП складені відносно ОСОБА_1 , Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області направлено до Вінницького міського суду Вінницької області для прийняття відповідного рішення.

Водночас, не погоджуючись з постановою серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області за захистом порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року по справі № 127/24818/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ № 1437147 від 20.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАВ № 1437147 від 20.08.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн за порушення частини 1 статті 126 КУпАП та закрито провадження в справі.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2019 року у справі № 127/23725/19 (провадження № 3/127/6021/19) адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором-черговим чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_1 від 24.09.2019 року. Особи, які проводили службове розслідування, дійшли висновку про вчинення позивачем грубого дисциплінарного проступку.

Наказом Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області № 1559 від 24.09.2019 року, на підставі висновку службового розслідування, за скоєння проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та абзацу 1 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі службі в поліції.

У зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, Наказом Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області № 192 о/с від 15.10.2019 року, на підставі якого майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач, вважаючи накази про звільнення протиправними та з метою їх скасування, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що службовим розслідуванням підтверджено вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Колегія суддів погоджується з таким висновком Вінницького окружного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовано, зокрема, Законом України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 та Присягою працівника поліції.

Згідно з частиною 1статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом першим, другим частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до частини 1статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом шостим частини першої статті 77 Закон України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службова дисципліна, відповідно до положень статті 1 Дисциплінарного статуту, передбачає дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналізуючи положення Дисциплінарного статуту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, повазі честі і гідності інших осіб та поліцейських, а також дотриманні норм етичної поведінки.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту серед інших передбачено, що до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (стаття 19 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, згідно зі статтями 20, 22 Дисциплінарного статуту, здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

При цьому, пунктом 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції покази, допитаних судом першої інстанції, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що позивач перебував під час руху автомобіля на пасажирському сидінні біля водія, а після зупинки транспортного засобу пересів на місце водія відхиляє, оскільки вони не підтверджуються і не узгоджуються з іншими доказами.

Зокрема з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстатора зі службового автомобіля судом встановлено, що одразу після зупинки поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області транспортного засобу з-за керма вийшов позивач. При цьому ліхтарі сигналу гальмування (зовнішні світлові прилади) безперервно горіли до моменту повної зупинки транспортного засобу, з чого слідує, що за кермом транспортного засобу, до моменту його зупинки, був саме позивач.

Враховуючи відсутність можливості змінити місце у транспортному засобі під час гальмування, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги доводи позивача стосовно того, що він не здійснював керування автомобілем. Зазначені доводи не знайшли свого підтвердження і в ході апеляційного розгляду справи.

Позивач вимогу поліцейських надати для перевірки посвідчення водія не виконав та пред`явив лише службове посвідчення поліцейського, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язком поліцейського є неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби фактично слугувало перешкоджання поліцейським виконувати свої посадові обов`язки, адже відмова пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог пункту 2.4 та 2.5 Правил дорожнього руху.

Тобто, звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилось у порушенні Правил дорожнього руху.

Водночас слід враховувати, що дисциплінарна відповідальність є окремим видом юридичної відповідальності поряд із кримінальною, адміністративною, цивільно-правовою і матеріальною. Підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів внутрішніх справ та відповідний порядок притягнення регулюються спеціальним законодавством.

Відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту Національної поліції України, керівник має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 листопада 2019 року у справі №120/860/19-а, від 4 грудня 2019 року у справі №824/355/17-а, від 5 березня 2020 року у справі №823/1468/17 та від 26 травня 2020 року у справі №813/336/16.

Відтак суд першої інстанції, розглядаючи справу, правильно надав правову оцінку саме тим обставинам, що стосуються вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому дійшов вірного висновку, що відсутність факту притягнення особи до адміністративної відповідальності не спростовує можливості притягнення працівника органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності за наявності передбачених для цього підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 вересня 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.