Справа № 520/6523/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 вересня 2020 р. № 520/6523/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 04.05.2018 року №0-2030;

- стягнути з ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) сплачену суму транспортного податку за 2018 рік у розмірі 25 000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області м. Харків від 21.01.2020 № в частині стягнення штрафу у розмірі 4992,60 грн. за несплату транспортного податку за 2018 рік;

- стягнути з ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) сплачену суму штрафу у розмірі 4992,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №0-2030 та від 21.01.2020 № в частині стягнення штрафу у розмірі 4992,60 грн. ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 26.06.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач в силу ст. 267 Податкового кодексу України є платником транспортного податку, а наявний у нього на праві власності автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. Згідно п. 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. Тому, на переконання відповідача, на позивача правомірно покладено обов`язок сплатити податкове зобов`язання із транспортного податку у розмірі 25000,00 грн у 2018 році шляхом винесення податкового повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №0-2030. Також представником відповідача вказано, що податкове повідомлення-рішення від 21.01.2020 № в частині стягнення штрафу у розмірі 4992,60 грн. було винесено контролюючим органом на підставі висновків камеральної перевірки за несплату позивачем транспортного податку за 2018 рік, а отже є правомірним. Відтак, на думку представника відповідача, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником транспортного засобу марки AUDI Q7 2015 року випуску, об`єм двигуна 2967, тип пального D, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

04.05.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-2030, яким відповідно до п. 267.2, ст. 267 Податкового кодексу України визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн. за 2018 рік.

Також під час розгляду справи встановлено, що 29.11.2019 року контролюючим органом проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати сум узгоджених податкових зобов`язань по транспортному податку, результати якої оформлено у вигляді акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06.

Зі змісту акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06 вбачається, що контролюючим органом камеральну перевірку проведено за період 2016 - 2018 років. Також вказано, що в ході проведення перевірки встановлено порушення п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України, строків сплати транспортного податку за 2016 - 2018 роки, а саме податкове повідомлення-рішення №15-1303 від 04.04.2016 року, термін сплати 01.11.2016, фактично сплачено 16.02.2018 року, податкове повідомлення-рішення №0-2030 від 04.05.2018 року, термін сплати 10.11.2018 року, фактично сплачено 10.11.2018 року у розмірі 36,99 грн., 18.03.2019 року - у розмірі - 24963,01 грн. При цьому, зазначено, що оскільки кількість днів прострочення сплати за зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями складає більше 30 днів, то контролюючим органом нараховується штраф у розмірі 20%, що складає 5000,00 грн. за податкове повідомлення-рішення №15-1303 від 04.04.2016 року та 4992,60 грн. за податкове повідомлення-рішення №0-2030 від 04.05.2018 року.

Відповідно до висновків акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06 камеральною перевіркою встановлено порушення п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України. Також вказано, що відповідальність платника за порушення граничних строків сплати транспортного податку з фізичних осіб передбачена п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Матеріали справи свідчать, що зазначений акт контролюючим органом було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте до контролюючого органу повернувся конверт із направленими документами з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку».

На підставі висновків акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2020 року №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 9992,60 грн. за платежем транспортний податок з фізичних осіб.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що зазначене податкове повідомлення-рішення контролюючим органом було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте до контролюючого органу повернувся конверт із направленими документами з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку».

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно положень норм названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1.

Пунктом 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Згідно п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, органи внутрішніх справ зобов`язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об`єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України сума визначеного транспортного податку фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального";

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Пунктом 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Пунктом 13 Методики передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 813/3965/17, від 28 грудня 2018 року у справі № 820/6988/16.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки AUDI Q7 2015 року випуску, об`єм двигуна 2967, тип пального D. Станом на 01.01.2018 р. до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, віднесено автомобіль марки AUDI Q7, об`єм двигуна 3,0 літри, тип пального дизель, рік випуску до 3 років.

Стосовно доводів позивача щодо відмінності технічних характеристик транспортного засобу позивача та транспортного засобу, внесеного до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018 (звітного) року, суд зазначає наступне.

Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, в п. 4 визначає, що джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

Таким чином, інформацію, що є базою для розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів, який здійснюється Мінекономрозвитку, правомірно збирати за даними прайс-листів виробників (дилерів) автомобілів.

Є загальновідомими обставинами, що не підлягають доказуванню в силу ч.3 ст.78 КАС України, що прайс-листи на автомобілі містять дані щодо об`єму двигуна автомобіля як в одиницях виміру "літри", так і "см.куб", при цьому характеристики у літрах завжди визначаються у цілих одиницях.

Враховуючи, що об`єм двигуна автомобіля, що належить позивачу, за даними техпаспорту, зазначений у куб. см. та дорівнює 2967 см. куб., а об`єм двигуна автомобіля, який за середньоринковою вартістю віднесений до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2018 році, визначений у літрах та дорівнює 3,0 літра, суд приходить до висновку, що прирівняння вказаних технічних характеристик відповідачем є правомірним, як еквівалентних величин.

Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначених доводів позивача.

Також, суд зазначає, що відповідно до пп.14.1.220 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Під час судового розгляду справи встановлено, що день та місяць виготовлення транспортного засобу позивача встановити не вбачається можливим, а, відтак, з огляду на вищезазначене, рік виготовлення транспортного засобу позивача з огляду на відомості свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слід рахувати з 01.01.2015 року.

Судовим розглядом справи встановлено, що належний позивачу транспортний засіб 2015 року випуску. Як вже було наведено судом вище рік виготовлення транспортного засобу позивача слід рахувати з 01.01.2015 року.

Таким чином, станом на 01.01.2018 року транспортний засіб позивача є таким, якому з року його випуску минуло більше 3 років, а отже слід дійти висновку, що транспортний засіб позивача не входить до вищевказаного переліку та, як наслідок, не є об`єктом оподаткування.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.07.2020 року по справі №0340/1781/18.

З огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування у 2018 році, а отже податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №0-2030 підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області м. Харків від 21.01.2020 № в частині стягнення штрафу у розмірі 4992,60 грн. за несплату транспортного податку за 2018 рік суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 21.01.2020 року №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 9992,60 грн. за платежем транспортний податок з фізичних осіб, винесено на підставі висновків акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06.

При цьому, зі змісту акту від 29.11.2019 року №598/20-40-56-06 встановлено, що в ході проведення перевірки встановлено порушення п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України, строків сплати транспортного податку за 2016 - 2018 роки, зокрема, податкове повідомлення-рішення №0-2030 від 04.05.2018 року, термін сплати 10.11.2018 року, фактично сплачено 10.11.2018 року у розмірі 36,99 грн., 18.03.2019 року - у розмірі - 24963,01 грн., у зв`язку з чим враховуючи, що кількість днів прострочення сплати за зазначеним податковим повідомленням-рішенням складає більше 30 днів, то контролюючим органом нараховано штраф у розмірі 20%, що складає 4992,60 грн.

Враховуючи обставини справи, суд зазначає, що відповідно до положень п.57.4 ст. 57 Податкового кодексу України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Відтак, з огляду на висновки суду у даній справі стосовно протиправності податкового повідомлення - рішення від 04.05.2018 року №0-2030, суд приходить до висновку про протиправність нарахованого штрафу за несплату транспортного податку за 2018 рік в частині нарахування штрафу у розмірі 4992,60 грн.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на користь ОСОБА_1 сплаченої суми транспортного податку за 2018 рік у розмірі 25 000,00 грн. та стягнення з ГУ ДПС у Харківській області м. Харків на користь ОСОБА_1 сплаченої суми штрафу у розмірі 4992,60 грн.

Відповідно до положень пункту 43.3, 43.5 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

У свою чергу, повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених податковим законодавством, є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.01.2020 року по справі №805/1538/16-а.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми сплаченого транспортного податку в розмірі 25000,00 грн. та штрафу у розмірі 4992,60 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення суми - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 04.05.2018 року №0-2030 та податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області м. Харків від 21.01.2020 року № в частині стягнення штрафу у розмірі 4992,60 грн. за несплату транспортного податку за 2018 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.