Справа № 200/1104/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 р. Справа№200/1104/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 року № Ф-60174-56 у розмірі 15233,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 року № Ф-60174-56 у розмірі 15233,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 листопада 2019 року ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 15233,10 грн. Позивач вважає таку вимогу протиправною та просить суд визнати неправомірними дії Головного управління Державної податкової служби Чернівецької області з висунення до ОСОБА_1 вимог зі сплати боргу за єдиним соціальним внеском (ЕСВ) в сумі 15223,10 грн., як до фізичної особи підприємця під час знаходження його за місцем проживання в зоні проведення антитерористичної операції та скасувати як незаконну вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про оплату боргу (недоїмки) в сумі 15233,10 грн., адресовану ОСОБА_1 .

14 липня 2020 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

12 серпня 2020 року на адресу суду надійшов від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Державної податкової служби в Чернівецькій області просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 . Свою позицію обґрунтовує тим, що припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, внесення до реєстру запису про припинення фізичної особи підприємця не припиняє зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. За обліковими даними інформаційної системи ГУ ДФС у Чернівецькій області, станом на дату виникнення спірних правовідносин за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15233,10 грн. Відповідач зазначає, що Закон України № 2464-VI не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. Таким чином, відповідач вважає, що якщо позивачем у період з 30.10.2014 року до 04.11.2014 року (дія розпорядження № 1053) та в період з 02.12.2015 року по 31.12.2015 року (період між дією розпорядження № 1079 та набранням чинності Законом № 911) заява і сертифікат Торгово-промислової палати України до контролюючого органу не надавались, підстави для визнання недоїмки з єдиного внеску безнадійною і такою, що підлягає списанню, відсутні.

18 серпня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому ОСОБА_1 , крім іншого, зазначив, що він звільнений від виконання обов`язку платника єдиного внеску, встановленого ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. При цьому, станом на момент подання позивачем заяви про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску та станом на моменту розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 триває. Отже, позивач вважає, що відсутні підстави для нарахування йому сум єдиного внеску за період перебування на обліку у органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, та необґрунтованість нарахування податкового боргу (недоїмки) з єдиного внеску у Вимозі ГУ ДФС у Чернівецькій області від 02.07.2019 року № Ф-60174-56 на суму 9724,74 грн. Якщо перша вимога, що оскаржується в Окружному адміністративному суді міста Києва, є не законною, то, якщо відповідач, поклав її в якості головної складової для продовження розрахунку величини боргу, як вважає держорган, що числиться за ОСОБА_1 , той на думку позивача, вимога ГУ ДПС у Чернівецькій області від 05.11.2019 року № Ф-60174-56 на суму 15233,01 грн. є також незаконною.

Сторонами не були надані клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 . Відповідно до ідентифікаційних даних ОСОБА_1 03.11.2008 року зареєстрований як фізична особа підприємець. 29 листопада 2018 року взятий на облік у Головному управління ДПС у Чернівецькій області, та зареєстрований як платник єдиного внеску (реєстраційний номер 05-16-11-12499).

Позивач є фізичною особою, яка отримує доходи від підприємницької діяльності. Стан платника податків в реєстрі 11 припинено, але не знято з обліку.

Відповідач, Головне управління ДПС у Чернівецькій області () є суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки, правонаступником ГУ ДФС у Донецькій області ().

Як зазначає позивач в своєму позові, на протязі грудня 2018 року травня 2019 року позивач за сімейними обставинами знаходився у місті Біла Церква Київської області. Там позивачем наприкінці січня 2019 року складено: податкову декларацію про майновий стан і доходи; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску; сплачено податки в банківський білоцерківській установі і 30.01.2019 року поштою направлено пакет обов`язкових звітних документів до ГУ ДФС Чернівецької області за місцем реєстрації само зайнятої особи. В травні 2019 року позивач прибув до ГУ ДФС в Чернівецькій області, щоб переконатись про зарахування сплачених податків за приналежністю і підтвердження від податківців відсутності заборгованості, а також отримати інформацію про номери банківських рахунків тих суб`єктів публічного права, на які треба зарахувати чергові податкові платежі за січень-травень 2019 року. Позивачу було пояснено, що не дивлячись на те, що позивачем з 18.01.2017 року по 29.11.2018 року припинена підприємницька діяльність, він продовжував перебувати в акцесорних податкових відносинах як фізична особа підприємець. Такий стан пов`язаний з тим, що податковий орган на кожного громадянина України веде єдину інтегровану облікову картку платника податків, а там числиться борг. Тому, згідно існуючим правилам, всі сплачені позивачем податки вже як самозайнятою особою за листопад грудень 2018 року зараховано і надалі будуть продовжувати зараховувати в рахунок податкового боргу, методологія (алгоритм) вирахування якого встановлений законом. Ні підтвердження даної обставини позивач посилається на лист відповідь ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13.07.2019 року № 4952/ФОП/24-13-06.

За період з 20.01.2015 року по 09.02.2018 року податківцями позивачу нарахований боргу у сумі 9724,74 грн., який прийняв передбачену законодавством форму Вимоги. Позивач у встановленому адміністративному порядку оскаржив Вимогу про оплату боргу (недоїмки) в сумі 9724,74 грн. до Державної фіскальної служби України, але скаргу було відхилено, як необґрунтовану.

14 листопада 2019 року дружиною позивача отримане рекомендоване відправлення з ГУ ДПС у Чернівецькій області з вимогою відносно оплати боргу (недоїмки) в сумі 15233,10 грн. від 05.11.2019 року № Ф-60174-56. Борг (недоїмка) нарахований відповідачем за період з 10.02.2018 року по 31.10.2019 року.

Отже, спірним питання даної справи є правомірність винесення вимоги.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року № 406-VII до Закону № 2464 та ПК України внесені зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464).

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 5 та 7 статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Стаття 25 Закону № 2464 регламентує заходи впливу та стягнення та, зокрема, в частині 1 передбачає, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом частини 10 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 цієї ж статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 12 статті 9 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За приписами пункту 1 розділу VI Інструкції № 499 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції № 449 встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доході і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (пункт 13 розділу VI Інструкції № 449, частина 16 статті 25 Закону України № 2464-VI).

Отже, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити внесок у строки і порядку визначеному чинним законодавством, а у разі несплати чи несвоєчасної сплати нараховується пеня та штраф, про що приймається рішення. Прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до Інструкції № 449, яке є самостійним виконавчим документом, відбувається на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів і не потребує попереднього складення акту перевірки.

Щодо посилання позивача на те, що згідно п. 9-4 розд. VIII Закону України «№ 2464, відповідно до якого підприємці з реєстрацією в зоні АТО тимчасово на період антитерористичної операції звільняються від нарахування сплати ЄСВ та подання звітності із внеску, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464 та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13.03.2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 року № 219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де здійснювалася АТО, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом для списання безнадійного податкового боргу.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, затверджений розпорядженням № 1053, діяв з 30.10.2014 року до 04.11.2014 року (дію зупинено Розпорядженням № 1079).

Розпорядженням № 1275 затверджено остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, та визнано таким, що втратили чинність деякі розпорядження Кабінету Міністрів України, зокрема Розпорядження № 1053 та № 1079.

Загальні засади списання безнадійного податкового боргу регулюються статтею 1010 Податкового кодексу України. Згідно п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Порядок такого списання встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 31.10.2013 року за № 1844/24376 (далі Порядок № 577).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що взяття на облік в контролюючому органі за новим місцезнаходженням суб`єктів господарювання, які змінили місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції або тимчасово неконтрольованої території (на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження) на територію в областях або місті Києві здійснюються не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відомостей з Єдиного державного реєстру про зміну місцезнаходження/місця проживання (пункт 5 Наказу Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1127 «про внесення змін до Порядку обліку платників податків і зборів», що зареєстрований в Міністерстві юстиції 17 листопада 2014 року за № 1453/26230).

Дані про взяття на облік платника податків передаються до Єдиного державного реєстру у день взяття на облік у контролюючому органі за новим місцезнаходженням (місцем проживання) із зазначенням: дати та номера запису про взяття на облік, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків взято на облік (пункт 10.11. розділу Х Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків).

Для зазначених платників сплата податків та подання звітності здійснюється за новим місцезнаходженням з дати взяття на облік в контролюючому органі за новим місцезнаходженням.

Таким чином, для фізичних осіб підприємців, які змінили місцезнаходження (місце проживання) на контрольовану територію застосовуються загальні положення Податкового кодексу України.

В Чернівецькій ДПІ Чернівецького управління ГУ ДПС (ДФС) у Чернівецькій області ОСОБА_1 перебуває на обліку з 29.11.2018 року. Ознака незалежної професійної діяльності «Адвокат» встановлена 29.11.2018 року.

Крім того, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 101 від 16.08.2017 року, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, суд вказує на те, що у разі буквального тлумачення пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI про звільнення платника податків від всіх обов`язків, встановлених частиною 2 статті 6 цього Закону, перелік яких не є вичерпним, такий платник був би повністю виключений з системи правового регулювання вказаного Закону № 2464-VI та відповідних правовідносин, що не відповідає загальним засадам та принципам загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні, закріпленим, в тому числі, у статті 5 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР.

Верховний Суд у зразковій справі № 812/292/18 від 30 березня 2018 року, зокрема, дійшов таких висновків: з огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Верховний Суд зазначає, що Закон № 2464-VI не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Тобто, вказаним рішенням Верховного Суду у зразковій справі, наголошено, що абзац третій пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI звільняє платника від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачені цим Законом, але не скасовує повністю обов`язків платника єдиного внеску.

Зокрема, до таких норм закону № 2464-VI, дія яких не зупинялася до окремих категорій платників, відносяться, зокрема: стаття 7 щодо бази нарахування єдиного внеску, стаття 8 щодо розміру єдиного внеску та пропорцій його розподілу, стаття 9, яка встановлює порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно, норми статті 6 Закону України № 2464-VI співвідносяться з переліченими нормами статей 7,8 та 9 цього ж Закону як загальні та спеціальні, у разі колізії між якими пріоритет надається спеціальній нормі.

При цьому, дія таких спеціальних норм Закону № 2464-VI не зупинена пунктом 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення», отже їх дія розповсюджується на всіх платників єдиного внеску незалежно від місця їх перебування на обліку.

За таких умов, норми пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI не можуть тлумачитися як абсолютне та безумовне звільнення певних платників від виконання всіх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464-VI, а повинні застосовуватися відповідно до призначення пункту 9-4 розділу VIIІ «Прикінцеві та перехідні положення» до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції.

Отже, у позивача такі об`єктивні обставини відсутні, що унеможливлює звільнення позивача від сплати єдиного внеску.

Щодо посилання позивача на те, що 18 січня 2017 року він вніс запис до ЄДР про припинення підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.

Зняття з обліку фізичної особи підприємця в контролюючому органі здійснюється у порядку, встановленому пп. 65.10 ст. 67 ПК України, розд. ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300 (далі Порядок № 1588).

Згідно з розд. XI Порядку № 1588 підставою для зняття ФОП як платника податків з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням.

Дата зняття з обліку ФОП відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Дані про зняття з обліку ФОП передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися у контролюючих органах як фізична особа платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах (крім рахунків, відкритих для зарахування коштів на вимогу фізичних осіб) та в установлені строки подати відповідному контролюючому органу: повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про закриття об`єкта оподаткування (у разі наявності), протягом 10 робочих днів після його закриття; декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Так, фізичні особи, які перебували на загальній системі, щодо яких починаючи з 01.01.2017 року до ЄДР внесено запис про припинення підприємницької діяльності, враховуючи пп. 177.11 ПКУ, подають ліквідаційні податкові декларації про майновий стан і доходи щодо отриманих доходів на загальній системі оподатковування востаннє за звітний період з дня, наступного за днем закінчення попереднього базового податкового (звітного) періоду до останнього дня календарного місяця, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску із зазначенням типу форми «ліквідаційна», де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звіт нього періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП, в тому числі ФОП платниками єдиного податку подається протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (пп.10,11 розд. ІІІ Порядку № 435).

Останнім періодом, за який необхідно обчислити та сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення. Сплачується єдиний внесок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання Звіту із зазначенням типу форми «ліквідаційна» (пп. 1 п. 13 розд. IV Інструкції № 449).

Зняття з обліку ФОП платників єдиного внеску здійснюється контролюючими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (ст. 5 Закону України про ЄСВ). Такі перевірки проводяться у порядку, встановленому ПК України.

Відповідно до пп. 65.10.3, 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 ПК України внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця чи незалежності професійної діяльності фізичної особи здійснюються у разі, зокрема, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Таким чином, припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, внесення до реєстру запису про припинення фізичної особи підприємця не припиняє зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань санкцій за їх невиконання.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладене та оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправність прийняття спірної вимоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 року № Ф-60174-56 у розмірі 15233,00 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко