Справа № 400/1167/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1167/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа - Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу при призначенні пенсії стажу роботи в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період роботи в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії позивачу з дати її призначення, з урахуванням страхового стажу та сум заробітку за періоди роботи у Комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з 10.08.2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV зі змінами. Листом від 21.02.2020 року, що надійшов від відповідача, позивач дізналася, що відповідач не врахував до страхового стажу періоди роботи в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року, у зв`язку з відсутністю інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником. Однак, за даними довідок про заробітну плату за вказані періоди із заробітної плати позивача утримувались податки та суми страхових внесків. Позивач вважає, що згідно Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник. Така позиція підтримана Верховним Судом, тому рішення відповідача протирічить чинному законодавству України та має бути скасоване в судовому порядку.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог зазначаючи, що оскаржуване позивачем рішення є правомірним та відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Записи в трудовій книжці про трудову діяльність працівника не завжди відповідають його фактичному страховому стажу. Відтак, лише до 01.01.2004 трудовий стаж зараховується як страховий за умови сплати страхувальником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У індивідуальних відомостях позивача, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків комунальним підприємством Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» за період з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року. На відсутність сплати внесків вказує позначка «ні» у індивідуальних відомостях про застраховану особу від 11.02.2020 року, які додані позивачем до позовної заяви. До фактичної сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у відповідача відсутні підстави зарахувати як стаж, так і заробітки позивача. Відсутність сплати страхових внесків виключає можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача, відтак, дії відповідача є правомірними.

Представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову.

Рішенням Миколаївського кружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 при призначенні пенсії стажу роботи в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) період роботи в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з дати її призначення, з урахуванням страхового стажу та сум заробітку за періоди роботи у комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року по 21.02.2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

З 10.08.2018 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Згідно записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 в період з 03.04.2017 року й по теперішній час працює в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал».

Листом від 21.02.2020 року відповідач повідомив позивача, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи у комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 03.04.2017 року й по теперішній час, у зв`язку з несплатою роботодавцем страхових внесків до ПФУ.

В рішенні, оформленому листом 21.02.2020 року, відповідачем було зроблено висновок про те, що згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 працював 03.04.2017 року й по теперішній час працює в комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал». Періоди роботи з 03.04.2017 року й по теперішній час в КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» зарахувати немає підстав, оскільки страхові внески в зазначені періоди не сплачені.

З довідки №12 від 23.01.2020 року наданої відповідачем з відзивом на позовну заяву вбачається, що КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» за спірний у справі період страхові внески до Пенсійного фонду України не сплачувалися.

Позивач надав суду довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди з квітня місяця 2017 року по січень 2020 року від 24.02.2020 року (а.с.17) видані КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал», згідно з якими страхові внески (єдиний внесок) за спірні періоди нараховувались.

Позивач вважає відмову відповідача в зарахуванні стажу роботи до страхового стажу за спірний період роботи протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що несплата комунальним підприємством Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» за позивача страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи і сум заробітку, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.8 Закону №1058 громадяни мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону України «Про загаль-нообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Частиною 3 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч.1 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п.6 ч.2 ст.17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.20 Закону).

Відповідно до ч.10 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а зазначив, що внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, обов`язок щодо сплати страхових внесків покладено саме на вказані вище комунальні підприємства.

Внаслідок невиконання комунальними підприємствами свого обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач був позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Враховуючи наведене, несплата комунальним підприємством «Первомайське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та комунальним підприємством Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, оскільки невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача, а відповідальність за несплату таких внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.