Справа № 640/19275/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Сорочка Є.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задоволено.

Визнано дії Головного управління ДФС у Київській області щодо опису майна у податкову заставу протиправними, а саме у прийнятті рішення від 19.10.2018 №224 про опис майна у податкову заставу та зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області виключити з акту опису майна від 19.10.2018 №120 зазначений в акті опису майна транспортний засіб.

02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій посилаючись на ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, просив суд в порядку судового контролю зобов`язати Головне управління ДФС У Київській області протягом 3-х днів з моменту отримання рішення суду за результатами розгляду цієї заяви надати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, ухваленого із заявлених позовних вимог у справі №640/19275/18. Також, апелянт стверджує про те, що судом першої інстанції не вирішено позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області щодо опису майна у податкову заставу, які полягають у складанні та затвердженні акту опису майна від 19.10.18 № 120, які заявлялися у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2020 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Нормативні приписи, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. "ґ" п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, згідно яких у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Натомість, згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено два види процесуальних заяв: заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та заява про ухвалення додаткового рішення. Зазначені заяви мають різні підстави для їх подання.

Як вбачається зі змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі № 640/19275/18 судом визнано дії Головного управління ДФС у Київській області щодо опису майна у податкову заставу протиправними, а саме у прийнятті рішення від 19.10.2018 №224 про опис майна у податкову заставу та зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області виключити з акту опису майна від 19.10.2018 №120 зазначений в акті опису майна транспортний засіб .

Тобто, обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав ОСОБА_1 не свідчить про те, що в даному випадку мало місце не вирішення всіх позовних вимог заявлених позивачем, а саме вимоги щодо протиправності дій відповідача, які полягали у складанні та затвердженні акту опису майна від 19.10.18 №120, та, відповідно, наявності підстав для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Більш того, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами про ухвалення додаткового рішення, однак щодо питання про не вирішення всіх позовних вимог не зазначав.

Разом з тим, виходячи зі змісту заяви позивача, вбачається, що підставою для звернення із даною заявою стало саме не виконання рішення у справі № 640/19275/18, тобто фактично подана ОСОБА_1 заява має на меті встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку, передбаченому ст.382 КАС України.

В розумінні статті 382 КАС України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач створює перешкоди для невиконання судового рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що окружний суд вказав про те, що позивач не позбавлений можливості примусового виконання судового рішення, що здійснюється органами державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за рішенням суду та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: